Справа № 175/2313/20
Провадження № 2/175/575/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання Кучеренко О.Ю.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Бут Н.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Пантилеєнко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у червні 2020 року звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просила суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер :01:089:0001, площа 0,0138 га, земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0025, площа 0,25 га, житловий будинок, загальною площею 42 кв. м, житлова площа 20,6 кв. м., транспортний засіб Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI, 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний 11.09.2013 року. Визнати за позивачем право власності на наступне майно: Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:089:0001, площа 0,0138га; Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0025, площа 0,25 га, Ѕ житлового будинку, загальною площею 42 кв. м, житлова площа 20,6 кв. м. Виділити відповідачу транспортний засіб «Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI», 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний 11.09.2013 року. Стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну позивачу Ѕ частку транспортного засобу «Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI», 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 в спільному майні подружжя у розмірі 133 550 грн. Стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 1806,35 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Також просили суд стягнути судові витрати.

Відповідач та його представник у судовому засіданні частково заперечував щодо позовних вимог, зокрема посилаючись на наданий суду відзив. Вважав автомобіль його особистою власністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому від 06 квітня 2013 року шлюбі свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Спільне життя в них не склалось, шлюбні відносини між ними припинені відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, за час спільного сумісного життя вони придбали майно земельна ділянка, кадастровий номер :01:089:0001, площа 0,0138 га, земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0025, площа 0,25 га, житловий будинок, загальною площею 42 кв. м, житлова площа 20,6 кв. м., транспортний засіб Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI, 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний 11.09.2013 року.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

З роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосуванню судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, оскільки все вищезазначене майно було придбано в шлюбі, то це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Виходячи з того, що сторони не досягли згоди про спосіб поділу спільного майна, тому суд вважає необхідним поділити спільне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до листа від 03.06.2020 року № 31/4-1241 - 14аз Територіальним сервісним центром № 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області за відповідачем зареєстрований транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 71 СК України «Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.»

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК Україні «Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тіл части и спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної грошової компенсації.»

Так, ч.1 та ч.2 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі ст. 364 ЦК України.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із змісту ч. 2 ст.5 ЦПК України вбачається, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону лише у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду.

Суд вважає, що спосіб захисту права, що обрала позивач передбачений вищенаведеними нормами закону є ефективним засобом захисту, є таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (ст.133 ЦПК України).

Суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень, тому як позивачем на момент ухвалення рішення не надано жодних доказів понесення цих витрат, а тому правові підстави для такого стягнення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений при подачі позову судовий збір - 1 806 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 81, 141, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 358, 364, 368, 372 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне майно:

- Земельна ділянка, кадастровий номер :01:089:0001, площа 0,0138 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу, серія та номер : 874, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.;

*Земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0025, площа 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу, серія та номер : 873, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.;

*Житловий будинок, загальною площею 42 кв. м, житлова площа 20,6 кв. м., опис: А-1- житловий будинок, а-1 тамбур, Б- літня кухня - сарай, В - сарай під В- погріб, Г- вбиральня, Є- сарай, № №1-4 - споруди за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу, серія та номер : 871, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.;

*Транспортний засіб Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI, 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний 11.09.2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) право власності на наступне майно:

*Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:089:0001, площа 0,0138га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу, серія та номер: 874, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.;

*Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0025, площа 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі-продажу, серія та номер: 873, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.;

*Ѕ житлового будинку, загальною площею 42 кв. м, житлова площа 20,6 кв. м., опис: А- 1- житловий будинок, а- 1 тамбур, Б- літня кухня - сарай, В - сарай під В- погріб, Г- вбиральня, Є- сарай, № №1-4 - споруди за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу, серія та номер: 871, виданий 12.08.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.

Виділити ОСОБА_2 транспортний засіб «Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI», 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний 11.09.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за належну ОСОБА_1 Ѕ частку транспортного засобу «Mercedes- Benz Sprinter 313 CDI», 2006 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2148 см. куб., державний номер НОМЕР_1 в спільному майні подружжя у розмірі 133 550 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1806,35 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко