Справа № 308/2675/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2021 року (повний текст складено 19.06.2021, головуючий суддя Фазикош О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», правонаступником якого є ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, виключення квартири з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», правонаступником якого є ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 133 - 140 т. 1) пред`явив вимоги про визнання недійсним договору іпотеки та виключення квартири з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.03.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого було ПАТ КБ «Надра», далі: Банк) укладено кредитний договір від 04.03.2008 № 245/03/02-2008 (за твердженням позивача у наявній у нього копії № 247/03/02-2008), згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 48 720,00 доларів США зі сплатою 12,79 % річних та строком до 03.03.2028.

Даний кредит було надано ОСОБА_1 з метою проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 04.03.2008 № 970, для купівлі ним квартири у АДРЕСА_1 . Тобто квартира була придбана ОСОБА_1 за рахунок кредиту, отриманого у Банку.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 04.03.2008, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку Банку вищевказану квартиру у АДРЕСА_1 .

Позивач у позовній заяві вказував, що на день укладання кредитного договору курс долара становив 1 USD =5,00 грн, та на день подання позовної заяви 1 USD = 26,01 грн. У зв`язку з цим існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, внаслідок чого значно погіршився фінансовий стан позивача. Посилався на те, що гривня є єдиним законним платіжним засобом, на території України.

Зазначав, що Банк відібрав у позивача правовстановлюючі документи на квартиру, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та його дружина не могли зареєструвати своє місце проживання у цій квартирі та є зареєстрованими у своїх батьків. Вказував, що такі дії Банку порушують право власності позивача.

ОСОБА_1 вказував, що 26.01.2015 його дружина ОСОБА_3 на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 уклала з ПАТ КБ «Надра» додаткову угоду про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору. Зазначав, що дружина не розуміла правову природу договору, вважала, що Банк допомагає їм у вирішенні проблеми щодо прострочених платежів по сплаті кредиту.

Також зазначав, що 27.08.2015 ПАТ КБ «Надра» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Вивчаючи копії додатків до позовної заяви від 27.08.2015, ОСОБА_1 виявив розбіжності в нумерації кредитного договору, зокрема: копія кредитного договору та копія розрахунку заборгованості за кредитним договором (додані Банком до позову в іншій справі) мають розбіжності у номерах - до позову Банком додано копію кредитного договору за № 245/03/02-2008 від 04.03.2008, додано розрахунок заборгованості за № 247/03/03-2008 від 04.03.2008; натомість у наявній у позивача копії кредитного договору зазначено номер № 247/03/02-2008 від 04.03.2008, а в наявній у позивача копії договору іпотеки вказано номер кредитного договору № 245/03/02-2008 від 04.03.2008.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що договір іпотеки укладений за неіснуючим кредитним договором; в договорі іпотеки від 04.03.2008 немає посилання на кредитний договір, який підписував позивач ОСОБА_1 та за яким він здійснював погашення кредитної заборгованості.

ОСОБА_1 зазначав, що про порушення своїх прав йому стало відомо з матеріалів справи №308/10627/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №116561838 від 07.03.2018 стосовно спірної квартири - відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також відомості з Державного реєстру іпотек - відсутні. Натомість згідно з аналогічною інформацією з Державних реєстрів № 116581680 від 09.03.2018 наявні зміни в інформації, оскільки на таке нерухоме майно (квартиру у АДРЕСА_1 ) значиться заборона, зареєстрована 02.06.2009 приватним нотаріусом Котляровою Л.В. на підставі договору іпотеки від 04.03.2008.

Крім цього, позивачу стало відомо, що 05.03.2018 ПАТ КБ «Надра» передав його кредит на відкриті торги «Аукціон» з продажу прав вимоги.

Зазначав, що спірна квартира, яка належить йому на праві приватної власності є єдиним житлом його сім`ї.

У заяві про збільшення позовних вимог (а.с. 133-140 т. 1) ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити таку істотну умову - зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання. Однак в оспорюваному іпотечному договорі зазначено розмір основного зобов`язання за кредитним договором у сумі 48 000, 00 доларів США, натомість розмір основного зобов`язання у кредитному договорі від 04.03.2008 визначено в сумі 48 720,00 доларів США. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, норми ст. 203, 215, 236, 316, 317, 319, 321, 391, 524, 548 ЦК України, положення Закону України «Про іпотеку», позивач ОСОБА_1 остаточно просив (а.с. 133-140 т. 1):

1) визнати недійсним договір іпотеки від 04.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований за №977, укладений за кредитним договором № N247/03/02-2008 від 04.03.2008 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», за яким передано в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. 04.03.2008, зареєстрованого у реєстрі за № 970.

2) виключити двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

3) стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун О.С. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не надав оцінку тому, що в іпотечному договорі відсутня істотна умова, визначена п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» - зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання. В оспорюваному іпотечному договорі зазначено розмір основного зобов`язання у сумі 48 000,00 доларів США, натомість розмір основного зобов`язання у кредитному договорі визначено в сумі 48 720,00 доларів США. Скаржник не погоджується із посиланням місцевого суду на те, що невірно зазначений номер кредитного договору є технічною опискою, оскільки номер кредитного договору зазначено по всім документам у кредитній справі та рахунках, за якими позичальником вносилися кошти на погашення боргу. Судом було відмовлено у витребуванні оригіналів кредитної справи, що позбавило можливості встановити розбіжності в документах. Решта доводів апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. просила рішення місцевого суду залишити без змін, посилаючись на відсутність підстав для визнання недійсним договору іпотеки. Вказує, що місцевому суду було надіслано належним чином завірену копію кредитної справи, в якій знаходиться саме кредитний договір № 245/03/02-2008 від 04.03.2008. Оспорюваний договір іпотеки містить таку істотну умову як посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання, а саме на кредитний договір № 245/03/02-2008 від 04.03.2008.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник апелянта - адвокат Сідун О.С. - в судовому засіданні апеляційного суду скаргу підтримала та просила задовольнити. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», за клопотанням якого було ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, позицію представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину віднесено, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору іпотеки) іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити істотні умови, зокрема, зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання (п.2).

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку»).

Встановлено, що на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2019 приватним нотаріусом Котляровою Л.В. було надіслано до суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких укладено оспорюваний договір іпотеки від 04.03.2008 та договір купівлі-продажу квартири від 04.03.2008 (а.с.12-62 т. 2).

З наявної у матеріалах нотаріуса належним чином завіреної з оригіналу копії кредитного договору слідує, що між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір від 04.03.2008 № 245/03/02-2008, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 48 000,00 доларів США зі сплатою 12,79 % річних та строком до 03.03.2028 (а.с. 47-51 т. 2).

Даний кредит було надано ОСОБА_1 з метою проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 04.03.2008 № 970, для купівлі ним квартири у АДРЕСА_1 .

Крім цього встановлено, що у матеріалах кредитної справи ОСОБА_1 , належним чином завірена копія якої надана суду Банком на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2019 (а.с. 92-201 т. 2), міститься кредитний договір від 04.03.2008, у якому також зазначено такий самий номер договору як у договорі, наданому приватним нотаріусом Котляровою Л.В., а саме № 245/03/02-2008 (а.с.103-107).

Щодо кредитного договору діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Наявність описки у копії кредитного договору (№ 247/03/02-2008, а не № 245/03/02-2008), котра не підписана ОСОБА_1 та долучена ним до позовної заяви (а.с. 12-16 т. 1), не свідчить про наявність описки в оригіналі кредитного договору.

04.03.2008 між покупцем ОСОБА_1 та продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу від 04.03.2008 № 970, згідно якого ОСОБА_1 придбав у власність нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 52, 109 т. 2).

У п. 3 цього договору купівлі-продажу визначено за погоджену сторонами суму 272000,00 гривень, еквівалент 54000,00 доларів США за курсом НБУ станом на 04.03.2008,

За положеннями пунктом 4 цього договору купівлі-продажу, 6000,00 доларів США сплачені ОСОБА_1 продавцям до оформлення цього договору, а залишок ціни в сумі 48 000,00 доларів США покупець сплачує за рахунок кредитних коштів ВАТ КБ «Надра», які надаються банком під заставу придбаного ОСОБА_1 майна.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 04.03.2008 № 245/03/02-2008 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 04.03.2008, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку Банку вищевказану квартиру у АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований за №977 (а.с. 42-46 т. 2).

Зі змісту вказаного Договору іпотеки слідує, що він містить такі істотні умови як: зміст та розмір основного зобов`язання (повернення кредиту у розмірі 48000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,79 % річних), строк і порядок його виконання (кінцевий термін повернення до 03.03.2028, внесення щомісячних платежів до 10 числа поточного місяця, мінімальний щомісячний платіж 569,38 доларів США) та посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання, а саме на кредитний договір від 04.03.2008 № 245/03/02-2008.

Зазначене свідчить про дотримання сторонами іпотечного договору вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» щодо зазначення змісту та розміру основного зобов`язання, строку і порядку його виконання та посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у договорі іпотеки істотної обставини, визначеної п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» є голослівним та спростовано матеріалами справи.

Як зазначалось вище, на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 19.04.2019 Банком було надано копію прошитої та пронумерованої кредитної справи ОСОБА_1 (91-202 т. 2). У матеріалах такої кредитної справи наявна копія кредитного договору від 04.03.2008 № 245/03/02-2008, у якій вказано, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 48720,00 доларів США.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору комісія за розрахунки за цим договором складає 1,5 % від суми виданих коштів зазначених в п. 1.1 за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Отже, сума 720,00 доларів США є сумою виданої на оплату комісії в розмірі 1,5 % від суми коштів у розмірі 48000,00 доларів США. Таку комісію оплачено ОСОБА_8 04.03.2008 згідно квитанції № 4 (а.с. 132 т. 2).

Наявність описки у одному з примірників кредитного договору щодо суми отриманого кредиту (48000 доларів США у приватного нотаріуса та 48720,00 доларів США в Банку у кредитній справі, а.с. 47-51, 103-107 т. 2) не спростовує наявність кредитних правовідносин сторін, забезпечених іпотекою, та не призводить до недійсності як основного, так і забезпечувального зобов`язання.

При цьому, колегією суддів встановлено, що згідно меморіального валютного ордеру № NL-17 від 04.03.2008 ОСОБА_1 фактично отримав від Банку суму кредиту в розмірі 48720,00 доларів США (а.с. 108 т.2).

ОСОБА_1 у позовній заяві визнав факт отримання від Банку коштів у кредит у розмірі 48720,00 доларів США.

Доказів того, що ОСОБА_1 укладав будь-які інші кредитні договори із ВАТ КБ «Надра», позивачем не надано.

В порушення вимог процесуального закону позивач не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними. Зокрема позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що оспорюваний договір іпотеки не містить істотної умови, передбаченої п.2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку».

Посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на підвищення курсу іноземної валюти, погіршення фінансового стану позивача, що єдиним законним платіжним засобом на території України є гривня, що Банк відібрав у позивача правовстановлюючі документи на квартиру, позивач та його дружина не могли зареєструвати своє місце проживання у спірній квартирі, факт укладення 26.01.2015 (дружиною позивача) ОСОБА_3 на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 додаткової угоди про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, факт пред`явлення позову Банком до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - є необґрунтованими, оскільки такі обставини не є підставами для визнання недійсним договору іпотеки.

Попри те, що ОСОБА_1 кредитний договір не оспорює, доводи позивача щодо неможливості надання Банком кредиту в іноземній валюті є неспроможними, у тому числі й з урахуванням того, що мораторій на видачу кредитів в іноземній валюті, введений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» №3795-VI від 22.09.2011, на момент укладення оспорюваного договору не діяв.

Твердження про те, що додаткову угоду про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору ОСОБА_3 , на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , укладено 26.01.2015 без розуміння правової природи цього правочину - є необґрунтованим, оскільки не входить до предмету доказування у даній справі про визнання недійсним Договору іпотеки від 04.03.2008.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуюча:

Судді: