Справа № 127/6663/21
Провадження № 2/127/1170/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

16 грудня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Тріща Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.03.2019 року між ними було укладено договір безпроцентної позики, за умовами якого відповідач взяв в борг у ОСОБА_1 кошти в розмірі 63840,00 грн. строком до 03.01.2020 року. ОСОБА_2 отримав кошти одночасно із підписанням договору, що підтверджується складеною ним розписки. Проте, всупереч умов договору відповідач борг не повернув, чим прострочив виконання грошового зобов`язання.

Позивач зазначає, що за прострочення повернення суми позики відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 6384,00 грн., 30% річних що становить 22929,39 грн. та індекс інфляції - 4737,44 грн. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, проте його представник подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 03.03.2019 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 63840,00 грн., а останній зобов`язався повернути їх позикодавцю через 10 місяців з моменту надання суми позики (а.с. 9-10). За умовами договору проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються.

Разом з тим, відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору, при простроченні повернення позики позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від неповерненої суми позики. При простроченні повернення позики позичальник додатково до штрафу, передбаченого п.п. 6.1. договору, сплачує проценти в розмірі 30% річних від неповерненої суми за весь строк прострочення. Також позичальник зобов`язаний повернути суму позики, збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь строк прострочення.

Згідно п. 7.1. договору, договір набирає чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

З розписки про тримання позики від 03.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав від позивача кошти, в якості позики, в сумі 63840,00 грн., в день складання цієї розписки (а.с. 11). Розписка була складена в присутності свідка ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1046 ЦКУкраїни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК Українидоговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 610 ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦКУкраїни передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом договору безпроцентної позики передбачено за прострочення виконання зобов`язання сплату позивачу штрафу, 30% річних, тому вони підлягають примусовому стягненню з відповідача.

Щодо стягнення індексу інфляції, то вказана вимога також підлягає задоволенню на підставі ст. 625 ЦК України.

Так, ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунками позивача щодо нарахування штрафу, 30% річних та індексу інфляції за невиконання зобов`язання за договором безпроцентної позики.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, необхідно стягнути з відповідача борг за договором позики від 03.03.2019 року в сумі 97890,83 грн., з яких сума основного боргу складає 63840,00 грн., штраф 6384,00 грн., відсотків річних 22929,39 грн., індекс інфляції 4737,44 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 978,91 грн. (а.с. 32а), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в загальній сумі 97890,83 грн. (дев`яносто сім тисяч вісімсот дев`яносто гривень 83 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 978,91 грн. (дев`ятсот сімдесят вісім гривень 91 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 16.12.2021 року.

Суддя: