Справа № 761/3828/21
Провадження № 2/761/6065/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення сплаченого гонорару,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про повернення сплаченого гонорару, згідно з яким просила суд: стягнути з адвоката ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6333/10, видане Радою адвокатів Київської області 08.12.2017) на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 47 900,00 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот грн. 00 коп.), сплачені в якості гонорару за договором про надання правової допомоги № 69-10-2020 від 22.10.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2020 року ОСОБА_1 (далі - «позивач») звернулася до адвоката ОСОБА_2 (далі - «відповідач» та/або «Адвокат») з метою отримання юридичних послуг, у зв`язку з чим було укладено договір про надання правової допомоги № 69-10-2020 (далі - «Договір»). Проте, в порушення п. 2.2. та п. 3.6. Договору, позивач не отримувала від Адвоката інформації про хід виконання доручення, жодного підтвердження факту надання послуг за Договором не надано, позивач не отримувала будь-якого переліку виконаних робіт. Акт наданих послуг, передбачений п. 3.6. Договору, Адвокатом не складений та, відповідно, позивачем не підписаний. Вищевикладене унеможливлює підтвердження надання послуг за Договором та свідчить про невиконання умов останнього, у результаті чого позивач звернулася до суду з даним позовом.

03.03.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

14.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

01.07.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги.

01.07.2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.10.2020 року ОСОБА_1 , звернулася до адвоката ОСОБА_2 з метою отримання юридичних послуг, у зв`язку з чим між ними було укладено договір про надання правової допомоги № 70-10-2020.

Згідно предмету Договору, викладеного в п. 1.1. останнього, Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення та зобов`язується представляти інтереси клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, адміністративних, господарських, третейських судах, в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, та вести справи Клієнта в органах державної влади і місцевого самоврядування, в органах, які здійснюють правоохоронну діяльність, зокрема, але не виключно, в органах Національної поліції України, органах податкової служби, органах прокуратури, в органах державної виконавчої служби, органах юстиції, поштових відділеннях, а також у відносинах з підприємствами, установами, організаціями будь-яких форм власності та організаційно-правових форм, в тому числі, але не виключно, з приватними виконавцями, нотаріусами, центрами надання адміністративних послуг, з фізичними особами без будь-яких обмежень, з усіма необхідними для цього правами та обов`язками.

Отже, зі змісту Договору вбачається, що надання Адвокатом послуг, в тому числі здійснення представництва відбувається за дорученням Клієнта.

Позивач стверджує, що нею, як Клієнтом було надано доручення виключно на здійснення Адвокатом представництва інтересів позивача в рамках судової справи № 755/13286/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, а також подання до органу досудового розслідування заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 206 КК України.

В свою чергу, згідно п.п. 3.6., 6.1. Договору факт виконання Адвокатом певної роботи та відсутність претензій у Сторін з приводу надання відповідних послуг підтверджується актом наданих послуг. Всі доповнення до цього Договору вносяться у письмовій формі і мають бути підписані уповноваженими на це особами.

Таким чином, єдиним, передбаченим Договором, способом підтвердження надання Адвокатом послуг є підписаний сторонами акт наданих послуг.

Відповідно до п. 2.2. Договору Клієнт має право отримувати від Адвоката інформацію про хід виконання доручення.

Проте, в порушення п. 2.2. та п. 3.6. Договору, позивач стверджує, що не отримувала від Адвоката інформації про хід виконання доручення, жодного підтвердження факту надання послуг за Договором не надано та не отримувала будь-якого переліку виконаних робіт. Акт наданих послуг, передбачений п. 3.6. Договору, Адвокатом не складений та, відповідно, позивачем не підписаний.

Вищевикладене унеможливлює підтвердження надання послуг за Договором та свідчить про невиконання умов останнього, у зв`язку з чим позивачем було прийнято рішення про розірвання Договору.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - «ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з п. 4 ст. 1, ч. 1 ст. 26 та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та відповідачем, за своєю, природою є сплатним договором про надання послуг та регулюється, окрім іншого, приписами глави 63 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в тексті постанови від 18.12.2019 по справі № 522/17845/15-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Нормою ст. 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В свою чергу, згідно положень ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, розділом 3 Договору встановлено порядок та умови сплати клієнтом гонорару - винагороди Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором: згідно п. 3.2. гонорар складається з Суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами, шляхом підписання додаткових угод, а факт надання самих послуг, як уже було зазначено, підтверджується актом наданих послуг (п. 3.6. Договору).

Водночас, у відповідності до п. 2.2. та розділу 3 Договору, на підставі виставлених Адвокатом рахунків позивачем була сплачена сума гонорару в загальному розмірі 47 900,00 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот грн. 00 коп.), а саме:

09.11.2020 - 5250,00 грн.;

09.11.2020 - 100,00 грн.;

16.11.2020 - 5000,00 грн.;

24.11.2020 - 3550,00 грн.;

03.12.2020-34000,00 грн.

Позивач стверджує, що грошові кошти в розмірі 47 900,00 грн., сплачені в якості гонорару - за Договором, де-факто являються авансом, оскільки були сплачені за ненадані послуги.

Відповідно до п.п. 5.1. та 5.2. Договору останній може бути припинений внаслідок скасування його клієнтом. У разі дострокового припинення Договору з ініціативи клієнта Адвокат не повертає раніше отриманий від клієнта гонорар.

Частиною 1 статті 22 Закону зазначено, що Адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що у разі пред`явлення клієнтом вимог до адвоката у зв`язку з адвокатською діяльністю адвокат звільняється від обов`язку збереження адвокатської таємниці в межах, необхідних для захисту його прав та інтересів. У такому випадку суд, орган, що здійснює дисциплінарне провадження стосовно адвоката, інші органи чи посадові особи, які розглядають вимоги клієнта до адвоката або яким стало відомо про пред`явлення таких вимог, зобов`язані вжити заходів для унеможливлення доступу сторонніх осіб до адвокатської таємниці та її розголошення.

Статтею 82 ЦПК вказано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позивачем оспорюється факт того, що послуги, які підлягали оплаті за виставленими рахунками та були оплачені, згідно умов договору, надані не були. Крім цього, позивач зазначає, що сплачені нею грошові кошти є авансом, з чим відповідач категорично не погоджується.

До матеріалів позовної заяви додані копії банківських квитанцій на 4 аркушах паперу, виходячи з яких можна стверджувати про переказ особистих коштів на загальну суму 13 900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) грн. на особисту картку адвоката, яка жодного відношення до надання адвокатом послуг не має, оскільки відповідно договору про надання правової допомоги п.3.7 підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура. Крім того, в призначенні платежу вказано «Перевод личных средств».

Пункт 3.9 Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Адвоката за реквізитами, які додатково надає клієнту на оплату, або в готівковій формі. У разі проведення розрахунку готівкою Адвокат видає довідку про сплату гонорару.

В договорі про надання правової допомоги та додатку до договору №1 - Тарифи щодо надання правової допомоги містить чітко зазначені реквізити поточного банківського рахунку.

Таким чином у відповідності до частин 8,9 статті 83 ЦПК, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Варто зазначити, що у позовній заяві також не міститься доказів дострокового розірвання договору про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також позовна заява не містить копії надісланого повідомлення про розірвання вищезазначеного договору, про що також зазначається позивачем.

До відзиву додана копія Акту № ОУ-0000068 здачі- прийняття робіт (надання послуг) та Акт № ОУ-0000063 здачі-прийняття робіт (надання послуг), які власноручно підписані ОСОБА_1 . В актах міститься пункт, де зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Окрім цього, позивачу відповідачем 08 січня 2021 року направлений лист поштовим відправлення № 160, в якому зазначено, що на виконання укладеного договору про надання правової допомоги № 70-10-2020 (саме договору 70-10-

2020, а не 69-10-2020) від 22 жовтня 2020 року , адвокатом надається звіт про хід виконання доручення та отриманих на користь позивача ухвал та повідомлень від слідчого управління Дарницького УП ГУ НП України в місті Києві від 30.12.2020 про реєстрацію кримінального провадження за № 0004945. Разом з тим, позивачу пропонувалося одержати за актом-прийому передачі зазначені документи, оскільки вони містять адвокатську таємницю і через це не можуть бути передані іншим шляхом. Даний лист позивачем отриманий.

Також відповідач стверджує, що нею як адвокатом надається (надавалась) правова допомога ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виключно на підставі договору про надання правової допомоги № 70-10-2020 від 22 жовтня 2020 року. Договір про надання правової допомоги № 69-10-2020 укладений між відповідачем та іншою особою, про яку з міркувань адвокатської таємниці не буде зазначено. За таких обставин, відповідачу не відомі ні обставини походження, ні мотиви долучення договору № 69-10-2020 від 22 жовтня 2020 року до матеріалів позовної заяви.

Також відповідачем, як адвокатом, ніколи не надавалися ОСОБА_1 послуги правової допомоги на підставі договору № 69-10-2020 від 22 жовтня 2020 року, про що свідчать надані у відзиві копія апеляційної скарги, меморіальний ордер @2PL253717 та платіжне доручення № 249, в яких чітко вказується договір про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 № 70-10-2020 від 22 жовтня 2020 року. Отже, за вищезазначеними платіжними документами, позивач власноручно вказувала номер договору саме 70-10-2020.

До договору дійсно доданий Додаток №1, в якому зазначається «Тарифи щодо надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 69-10-2020 від 22 жовтня 2020 року», де вказаний номер «69» зазначений під впливом технічної помилки, а отже необхідно вважати Додаток 1 до договору про надання правової допомоги саме № 70-10-2020 від 22 жовтня 2020 року.

Якщо говорити про технічні помилки, то такими є: описки, помилки в назвах підприємств, ідентифікаційних кодах, адресах, банківських реквізитах, місцях укладення правочину, площах, об`ємах, обсягах величин тощо.

Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі 747/839/18, зроблено висновок про те, що порушення, які допущені в оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні документів, при цьому такі недоліки є формальними.

Крім того, наявність таких помилок не є підставою для визнання договору недійсним, що було неодноразово зазначено Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.03.2018 у справі № 302/27/17, останній вказав, що допущена у тексті договору технічна помилка у зазначенні коду ЄДРПОУ та МФО банку не є підставою для визнання договору недійсним.

З приводу Додатку 1 до договору про надання правової допомоги, відповідач зазначила, що відповідно до п. 6.4. всі додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають з ним однакову юридичну силу.

Пунктом 3 Додатку зазначено, що з урахуванням складності правової допомоги, яка надається за Договором, за згодою Сторін, Адвокат має право збільшити суму за послугу, що визначені в тарифі.

Відповідачем не заперечується факт отримання на особисту картку грошових коштів, але між тим позивачем не надано жодного доказу, що перераховані кошти є авансом за ненадані послуги, оскільки відповідно до п 3.9 договору про надання правової допомоги - «гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Адвоката за реквізитами, які Адвокат додатково надає Клієнту на оплату, або в готівковій формі». Так, у договорі про надання правової допомоги та додатку № 1 містяться реквізити та підписи сторін, де саме і зазначається поточний банківський рахунок адвоката у форматі IBAN, за яким позивач ОСОБА_1 два рази сплачувала на суму 3 400 грн. та 34 000 грн., після чого у відповідності до пункту 3.6 Договору складено Акт № ОУ-0000068 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та Акт № ОУ-0000063 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до змісту п.3.6, факт наданих послуг та відсутність претензій у Сторін з приводу надання послуг підтверджується актом наданих послуг.

Варто зазначити, що ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив, не додані докази дострокового розірвання договору про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, також відсутні копії надісланого повідомлення про розірвання вищезазначеного договору.

Таким чином, не має жодних підстав вважати договір про надання правової допомоги достроково розірваним.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведені обставини та доводи, покладені в обґрунтування своїх позовних вимог.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в поверненні сплаченого гонорару є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід відмовити у стягненні судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 21, 22, 26, 29, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; ст.ст. 63, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 901, 902 ЦК України; ст.ст. 4, 81, 82, 83, 175, 177, 178, 179, 180, 190 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 / до ОСОБА_2 / РНОКПП: НОМЕР_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6333/10, видане Радою адвокатів Київської області 08.12.2017, 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 3/ про повернення сплаченого гонорару.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: