01.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/8838/19
Єдиний унікальний номер 205/8838/19
Провадження № 2/205/1192/21
01 грудня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , третя особа ОСОБА_9 про визнання права власності за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 09 жовтня 2019 року звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , третя особа ОСОБА_9 про визнання права власності за набувальною давністю.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року витребувано у Другої дніпровської держнотконтори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8 та у П`ятої львівської держнотконтори - після смерті ОСОБА_12 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року витребувано копії актових записів про смерть ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копій спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у Другої дніпровської держнотконтори було витребувано копії спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року від Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області Південно-східного територіального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було витребувано копії спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було видано свідоцтва про право на спадщину за законом 12 листопада 1976 року, та ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 19 листопада 1979 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року справу було повернуто на стадію підготовчого розгляду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області, Першої київської держнотконтори та Київського державного нотаріального архіву було витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку.
Позивачі у своєму позові посилалися на те, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 24 травня 1977 року, посвідченого Другої дніпропетровською держнотконторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-2025, 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_11 . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2016 року, посвідченого Другою дніпропетровською держнотконторою і зареєстрованого в реєстрі за № 4-239, Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 . Частина будинку, визначена як квартира АДРЕСА_2 , належала та в ній проживала родина ОСОБА_15 , частину будинку, визначену як квартира АДРЕСА_3 , займала родина ОСОБА_9 . У спірній частині будинку, визначені як квартира АДРЕСА_4 , проживав ОСОБА_13 , вітчим ОСОБА_11 . Після його смерті у ній ніхто не проживав, вхідного замку не було, двері були відчинені, частина будинку перебувала у занедбаному стані: в ній ночували волоцюги, розводили багаття, винесли комунікації, що мало наслідком відсутність газо-, водо- та електропостачання. Власників зазначеної частини ані ОСОБА_11 , ані ОСОБА_16 не бачили. У 1996 році ОСОБА_1 зареєструвала шлюб та проживала в с. Долинське П`ятихатського району Дніпропетровської області. Наприкінці 2001 року позивачі повернулися до м. Дніпра і мешкати почали з матір`ю позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , проте, у них часто виникали конфлікти та непорозуміння, тому родина ОСОБА_17 на початку 2002 року зайняла частину будинку, визначену технічним паспортом як квартира АДРЕСА_4 . Оскільки виникла необхідність зареєструвати місце проживання, вони зареєстрували його за адресою, де проживала баба ОСОБА_1 : АДРЕСА_6 , в однокімнатній квартирі, але ніколи фактично там не проживали. За увесь час проживання у будинку АДРЕСА_1 , позивачі здійснювали ремонт занедбаної частини, відкрито користуються нею, відновили постачання комунікацій через колишнього співвласника домоволодіння - ОСОБА_11 , проте за для відновлення постачання комунальних послуг, від позивачів комунальні підприємства вимагають правовстановлюючі документи. При з`ясуванні обставин та встановленні власників ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 позивачами було з`ясовано, що 1/8 частина домоволодіння належить на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_10 ; 1/16 частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_5 ; 1/16 частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_6 . Також 8/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_14 . Просили суд визнати за ними право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у порядку набувальної давності. Представник позивача у своїй заяві до суду просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Відповідач ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Третя особа ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. Надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Народного суду 4-ї дільниці Ленінського району м. Дніпропетровська від 08 січня 1960 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 28 січня 1960 року, за ОСОБА_18 було визнано право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 з господарськими будівлями, ј частина зазначеного домоволодіння належала ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 33-38).
На підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 25 травня 1957 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради депутатів трудящих ОСОБА_13 на праві власності належала ј частина домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше Дніпропетровськ) (т. 2 а.с. 18).
На підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 серпня 1970 року ОСОБА_14 в порядку спадкування за законом належить 8/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 із виділенням в натурі (т. 1 а.с. 39-42).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер (т. 1 а.с. 127). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідно до дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 листопада 1976 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-4360, ОСОБА_10 прийняв спадщину після смерті свого брата ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складалася із ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 47).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер (т. 1 а.с. 164 оберт.) Після його смерті відкрилася спадщина на ј частину спірного домоволодіння. Із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся його син, ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 164), та його донька, ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер. (т. 1 а.с. 131). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ј частину домоволодіння
АДРЕСА_1 підставі договору дарування від 24 травня 1977 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-2025, 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 105,3 кв.м. з господарчими будівлями належить ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 11-12), право власності на які у встановленому законом порядку зареєстровано в ДМБТІ (т. 2 а.с. 12 оберт).
Згідно з відомостями Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області спадкові справи, відкриті після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на зберігання до архіву не передавалися (т. 1 а.с. 179).
З відповіді Другої дніпровської державної нотаріальної контори № 1466/01-16 від 16 червня 2020 року встановлено, що спадкові справи, відкриті після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , передані на зберігання до Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 207).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер (т. 1 а.с. 128). Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 8/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 3).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 1979 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-4561, ОСОБА_14 належить 8/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше Дніпропетровськ) (т. 2 а.с. 9).
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 серпня 1990 року, виданого П`ятою львівською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 6855, право власності на 1/16 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 174).
23 березня 1996 року ОСОБА_19 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і змінила прізвище на ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 28).
Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2016 року належить ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 13-14).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі і на 17/100 частин спірного домоволодіння АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_11 було складено заповіт від 16 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 784, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 108).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 500, ОСОБА_1 прийняла спадщина на частину спадкового майна - квартиру АДРЕСА_6 (т. 2 а.с. 106).
Згідно з відомостями Київського державного нотаріального архіву спадкова справа після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву не передавалася (т. 2 а.с. 147).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Положеннями ч. 2 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Відповідно до змісту ст. 344 ЦК України, обставини, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, як передбачає ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).
Згідно з ч. 2 п. 9 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з 2001 року, тобто більше 10 років, відкрито і безперервно володіють спірним майном і користуються ним на власний розсуд, здійснюють поточний ремонт, сплачують комунальні послуги, прав на вказану частину домоволодіння третіми особами не заявлено, спір щодо права власності відсутній, жодна особа, окрім позивачів, інтересу до спірного нерухомого майна не виявляє, тому позивачі мають законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за ними на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .
Таким чином, заявлені позивачами вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у загальному розмірі 5 456 гривень 56 коп. (т. 1 а.с. 1, 103, 181, т. 2 а.с. 118), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по 1 364 гривні 14 коп., з ОСОБА_7 - 2 728 гривень 28 коп. на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281, 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право спільної сумісної власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності, які належали: 1/8 частина домоволодіння ОСОБА_7 , 1/16 частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 1990 року, виданого П`ятою львівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , 1/16 частина домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 грудня 1990 року, виданого П`ятою львівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_5 (РНОПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_9 , місце знаходження майна за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) гривень 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_10 , місце знаходження майна за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) гривень 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , місце знаходження майна за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2 728 (дві тисячі сімсот двадцять вісім) гривень 28 коп.
Відповідачам може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачами та третьою особою може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: