Справа № 201/6354/21
Провадження № 2/201/2740/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування часткою спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021р. до Жовтневого районного м. Дніпропетровська суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування часткою спільного майна (а.с.№3-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.07.2021р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання (а.с.№70).

07.09.2021р. до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.№113-114).

В обґрунтування позовних вимог (в її уточненій редакції), позивачки посилалися на те, що вони є співвласницями домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично, відповідачка користується належною позивачам часткою домоволодіння. Позивачки зазначили, що їм відомо, що відповідачка знесла перестінок у спірній частині будинку і зайняла весь будинок. Відповідачка одноособово користується належним сторонам нерухомим майном. Позивачки пропонували відповідачці здійснити розподіл спадкового майна в натурі, зверталися до суду з відповідним позовом, однак рішенням Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 13.06.2016р. в задоволенні позову про виділення майна в натурі та визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою відмовлено. Згідно висновку, наданого в рамках цивільної справи, вартість спірного майна становила 490 587грн. 71коп., тобто вартість частки кожного з двох позивачів становить 245 293грн. 85коп. Позивачі направили відповідачці пропозицію викупити їх долі, проте остання не відповідала їм. Просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок 1/3 спадкової частки будинку АДРЕСА_1 , компенсацію її вартості у сумі 245 293грн. 85коп. кожній з позивачок.

20.08.2021р. до суду надійшов відзив, в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відповідачка посилалася, що на сьогоднішній день є пенсіонеркою з мінімальною пенсією, та не має змоги викупити частини позивачок та відмовляється це зробити. Крім того, посилалася на те, що визначена позивачками сума є надмірним тягарем для неї (а.с.№75-80).

07.09.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачки зазначили про надуманість і безпідставність доводів, які викладені у відзиві. Позивачки стали законними спадкоємицями після смерті матері, прийняли спадщину, однак відповідачка перешкоджає розпоряджатися позивачкам належним на праві власності майном. Відповідачка фактично здійснила перерозподіл спадкового майна на свою користь, а тому з неї на користь позивачок слід стягнути компенсацію вартості часток (а.с.№109-111).

Підготовче засідання було проведено у відповідності до положень ст. 197, п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України 25.10.2021р. та призначено розгляд справи по суті (а.с.№128).

В наданій 13.12.2021р. заяві представник позивачок адвокат Тимошенко Ю.Б. (діє на підставі угод про надання юридичної допомоги від 24.06.2021р. та ордеру від 29.06.2021р. - а.с.№123, 124, 138) позовні вимоги в редакції від 07.09.2021р. підтримав в повному обсязі, просив ухвалити рішення за його відсутності та за відсутності позивачок і без фіксуванні процесу технічними заходами (а.с.№130).

13.12.2021р. відповідачка подала суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову в обох редакціях з підстав, вказаних в письмових поясненнях від 13.12.2021р. Також просила ухвалити рішення в судовому засіданні без її участі (а.с.№131).

В письмових поясненнях додатково зазначила, що у визначену позивачками суму увійшла частина вартості спадщини, яку прийняла відповідачка. У наданих позивачками висновках експертизи відсутні розрахунки та результати вартості спадщини чи вартості спадкових частин позивачів. Оскільки під час розгляду справи позивачками не було заявлене клопотання про проведення експертизи відносно оцінки частин у спадщині, на момент розгляду справи їх вартість невідома, а тому стягнення суми на користь позивачок є неможливим. Також відповідачка зазначила, що жодних перешкод в користуванні позивачками спадщиною вона не чинить. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.№132-135).

За таких обставин, суд у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув справу в судовому засіданні 13.12.2021р. за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власницями 2/9 частин домоволодіння кожна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про право на спадину за законом, виданих державним нотаріусом Першої ДДНК Заносієнко Н.М. 16.10.2012р. у спадковій справі № 205/2012 (а.с.№7, 19, 21).

Право власності на 2/9 частини за кожною зі сторін було зареєстровано, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав від 26.12.2012р., виданих КП «ДМБТІ» ДМР (а.с.№18, 20, 22).

Крім того, відповідачка ОСОБА_3 є власницею 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу 1/3 частини домоволодіння, укладеного з ОСОБА_4 (а.с.№100) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 26.08.2008р. КП «ДМБТІ» ДМР (а.с.№101).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2021р. (ухвалено під головуванням судді Антонюка О.А.) по цивільній справі № 201/8794/16-ц в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення майна в натурі, визначення порядку користування домоволодінням і земельною ділянкою було відмовлено (а.с.№60-67).

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 19.04.2021р.

В рамках даної цивільної справи 21.09.2020р. був наданий висновок експерта за результатами оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 450/451/452/453-20 (а.с.№29-59).

У вступній частині висновку зазначені питання, які були поставлені судом під час призначення судової експертизи, а саме:

-чи можливо виділити у користування спільну часткову власність розташовану по АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за варіантом запропонованим позивачами?;

-земельну ділянку площею 1 940кв. м. - залишити в загальному користуванні, сторонам спору з урахуванням їх часток права власності у спільному майні співвласників, встановлених правовстановлюючими документами, що знаходяться в матеріалах цивільної справи. Якщо ні, то який є інший варіант (варіанти) виділення в користування: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільної часткової власності та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 , з урахуванням їх часток права власності у спільному майні співвласників, встановлених правовстановлюючими документами, що знаходяться в матеріалах цивільної справи?

-які є варіанти порядку користування частиною домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , між рівноправними користувачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .?;

-чи можливо означену частину домоволодіння залишити цим користувачам у спільне користування? (а.с.№29-30).

Верховний Суд України у п. 6 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 04.10.1991р. № 7 з наступними змінами зазначив, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» також зазначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Під час розгляду справи домовленості між сторонами щодо дійсної вартості спірного нерухомого майна не досягнуто.

Позивачі та їх представник наполягали, що вартість частин, належних позивачкам на праві власності, в домоволодінні становить 490 587грн. 71коп., що підтверджується висновком судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с.№52).

Відповідачка у відзиві та письмових поясненнях заперечувала проти такої вартості, посилаючись на те, що до заявленої позивачами суми 490 587грн.71коп. увійшла і вартість частин споруд, які належать відповідачці на праві власності та не входять до 2/3 частин домоволодіння, яке сторони успадкували після смерті матері.

Під час розгляду даної цивільної справи № 201/6354/21 (в підготовчому засіданні) представник позивачок адвокат Тимошенко Ю.Б. (посвідчення адвоката № 0848 від 13.01.2004р. (а.с.№121)) та самі позивачки, зазначили, що всі докази у справі подані (а.с.№120).

Відповідачка також зазначила, що всі необхідні документи по справі вона подала, інших клопотань не мала (а.с.№126).

Отже, жодна зі сторін у справі під час підготовчого засідання не заявила клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо визначення ринкової вартості 2/9 частин домоволодіння, які згідно правовстановлюючих документів (свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію права власності) належать на праві власності позивачкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги, що позивачками не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України дійсної вартості нерухомого майна, компенсацію за яке позивачки просять стягнути з відповідачки, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом також враховано, наступне.

Позивачки, маючи право на компенсацію вартості своїх часток, з огляду на неможливість їх виділу в натурі та неможливість визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 17.03.2021р., не скористалися своїм правом заявити клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо дійсної вартості їх часток.

Представник позивачок, який є фаховим адвокатом, також відповідне клопотання про призначення судової експертизи суду не надав під час підготовчого провадження у справі.

Висновок експерта, який був наданий під час розгляду цивільної справи № 201/8794/16-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення майна в натурі, визначення порядку користування домоволодінням і земельною ділянкою не може бути належним, допустимим та достатнім доказом у цивільній справі № 201/6354/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування часткою спільного майна, оскільки жодне з поставлених судовому експерту питань в межах цієї експертизи не містить зазначення необхідності надання висновку про дійсну вартість часток, які належать позивачкам на праві власності в порядку спадкування за законом.

Варто зазначити, що позивачки по тексту позовних вимог (в редакції від 07.09.2021р.) наполягають на стягненні з ОСОБА_3 на їх користь грошової компенсації в рахунок 1/3 спадкової частки в будинку АДРЕСА_1 , і при цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заявляють позовних вимог про припинення права власності за ними на успадковані частини. Отже у випадку задоволення позовних вимог, створилася би така ситуація, при якій позивачки і отримали би компенсацію за свої частки і ці самі частки залишалися би зареєстрованими за ними на праві власності.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування часткою спільного майна.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, з огляду на відмову в задоволенні позову, сплачені позивачками при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 452грн. 94коп. відносяться на рахунок позивачок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 364 ЦК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації за користування часткою спільного майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.