ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

14 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2656/21
Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1398/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - військова частина НОМЕР_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року (місце ухвалення м. Ніжин, дата складання повного рішення 16.08.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову посилався на те, що разом з дружиною ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає у помешканні батьків. Позивач є ветераном військової служби календарна вислуга якого у ЗСУ становить 26 років. За час проходження військової служби позивач не був забезпечений житлом, грошова компенсація за належне для отримання жилого приміщення йому не надавалась.

ОСОБА_1 посилається, що згідно протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 2 від 22.03.2021 було прийнято рішення про зняття з квартирного обліку позивача прапорщика ОСОБА_1 складом сім`ї дві особи з 22.03.2021.

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 61 від 31.03.2021 на підставі рапорту голови житлової комісії від 31.03.2021 та згідно протоколу житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 22.03.2021 № 2 позивача (склад сім`ї дві особи) знято з квартирного обліку.

Позивач вважає дії відповідача щодо зняття його з обліку незаконним, при цьому посилається на п. 1, 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та зазначає, що цим законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 2 від 22.03.2021 про зняття з квартирного обліку прапорщика ОСОБА_1 , 1973 р.н., складом сім`ї дві особи з 22.03.2021.

Визнати незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 61 від 31.03.2021в частині зняття з квартирного обліку прапорщика ОСОБА_1 складом сім`ї дві особи.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити на квартирному обліку прапорщика ОСОБА_1 , 1973 р.н. складом сім`ї дві особи з 03.11.2006, відповідно до загального перебування на квартирному обліку.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09.08.2021 позов задоволено повністю.

Визнано незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №2 від 22.03.2021, щодо зняття ОСОБА_1 (склад сім`ї дві особи) з квартирного обліку.

Визнано незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 №61 від 31.03.2021 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 (склад сім`ї дві особи).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити на квартирному обліку з 03.11.2006 ОСОБА_1 (склад сім`ї дві особи).

Стягнуто із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору.

Рішення суду обґрунтовано тим, що вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 26 років 04 місяці 04 дні, останній перебував на квартирному обліку і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), а тому відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині, що узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі №752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 09.08.2021, та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заявник у скарзі посилається на ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якою визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів за неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби (в редакції на момент звільнення позивача). Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. Позивач не підпадає під перелік осіб, які залишаються на квартирному обліку, так як був звільнений у зв`язку з закінченням контракту. Отже, військова частина НОМЕР_1 діяла відповідно до чинного законодавства, яке діяло на момент звільнення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 . В обґрунтування посилається, що дія правової норми ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас, визначальним є саме звільнення в запас.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 88, 89, 90), від позивача ОСОБА_1 мається заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 91).

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.09.2014 уклав шлюб з ОСОБА_4 , прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_5 (а.с. 12).

Згідно довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.05.2021 ОСОБА_1 , 1973 р.н., разом з дружиною ОСОБА_2 , 1973 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Вбачається, що наказом Начальника 1827 центральної артилерійської бази озброєння (1 розряду) (по особовому складу) від 04.01.2021, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» прапорщика ОСОБА_1 , командира відділення технічних засобів охорони взводу охорони та забезпечення звільнено з військової частини у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с. 16).

З копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 06.01.2021 № 3 вбачається, що з 06.01.2021 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах на 06.01.2021 становить: календарна 26 років 04 місяці 04 дні, пільгова не має. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. Зарахований до оперативного резерву першої черги на посаду командира технічних засобів охорони взводу охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 , ВОС-586182А (а.с. 14-15).

Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2021 житлова комісія військової частини НОМЕР_1 запрошувала ОСОБА_1 на засідання, яке відбувалось 22.03.2021 о 13-00, щодо зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, так як він звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.01.2021 № 1-РС з військової служби в запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 7).

Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , від 22.03.2021 знято з квартирного обліку прапорщика ОСОБА_1 1973 р.н. складом сім`ї 2 (дві) особи з 22.03.2021 (а.с. 8).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 31.03.2021, знято з квартирного обліку прапорщика ОСОБА_1 склад сім`ї дві особи згідно протоколу від 22.03.2021 № 2 (а.с. 9).

На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становила 26 років 04 місяці 04 дні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, позивач перебував на квартирному обліку і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), а тому відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині, що узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі №752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частинами першою та другою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, зазначеній категорії осіб надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснена у такі способи: безпосередньо надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік та внесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.

Згідно з абз. 1 ч. 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я,а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2021 виданої прапорщику запасу ОСОБА_1 , під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 25.12.2004 по 06.01.2021 останній перебував на квартирному обліку з 03.11.2006 по 22.03.2021 (а.с. 28).

При зарахуванні позивача у 2006 році на квартирний облік діяв Наказ Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який втратив чинність 10.11.2006, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.

В даному випадку судом встановлено, що позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Встановивши, що при зарахуванні позивача ОСОБА_1 на квартирний облік на отримання житла складом сім`ї з двох осіб та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов, вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З врахуванням викладеного вище, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи апеляційної скарги що підстава, яка стала причиною звільнення позивача з військової служби, не дає права перебування останнього на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов після його звільнення.

Таким чином, на підставі викладеного вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2021.

Головуючий Судді: