Справа № 727/6095/14-ц
Провадження № 8/727/8/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Івасишин О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року у справі №727/6095/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 (далі Заявник) про стягнення заборгованості за кредитними договорами №014/ZB78OH/3/001 від 28.01.2013 р. та №601285 від 17.10.2013 р. в розмірі 60955,30 грн.

Вказує, що не погоджуючись з вище зазначеним рішенням, заявником було подано апеляційну скаргу про скасування заочного рішення суду першої інстанції. Відтак, постановою Апеляційного суду Чернівецької області, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року було скасовано, а позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто із заявника на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором від 28.01.2013 року №013/ZB78OH/3/001 в сумі 4762,06 грн. та заборгованість за кредитним договором від 17.10.2013 року №601285 в сумі 46100,99 грн.

Стверджує, що заявником 29.07.2021 року були отримані листи від ТзОВ «Фінансова компанія «Вендор» від 05.08.2015 вих.№21.12/б/п та від 07.08.2015 року №26.12/б/п, відповідно до яких заявника звільнено від виконання зобов`язання по кредитних договорах №013/ZB78OH/3/001 від 28.01.2013 року №601285 від 17.10.2013 року шляхом прощення (анулювання) залишку боргу за умовами погашення заборгованості, сума прощеного боргу становить відповідно 3155,32 грн. та 33406,03 грн.

Також заявник звертає увагу суду, що ПАТ «Фідобанк» переступив стягнення заборгованості ТзОВ «Фінансова компанія «Вендор» до набрання законного рішення про стягнення заборгованості не повідомивши ні заявника, ні суд.

Враховуючи викладене, заявник просить суд задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року у справі №727/6095/14-ц.

Заявник в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами підтримує в повному обсязі.

Позивач по справі в судове засідання не з`явився. будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року позов ПАТ «Фідобанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами №014/ZB78OH/3/001 від 28.01.2013 р. та №601285 від 17.10.2013 р. в розмірі 60955,30 грн.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року було скасовано, а позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови суду - було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором від 28.01.2013 року №013/ZB78OH/3/001 в сумі 4762,06 грн. та заборгованість за кредитним договором від 17.10.2013 року №601285 в сумі 46100,99 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.08.2021 призначено справу до розгляду за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення місцевого суду було змінено або ухвалено нове рішення. Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є винятковою процедурою перегляду судового рішення, яка має значні відмінності від звичайного апеляційного перегляду. Зокрема за нововиявленими обставинами переглядається лише рішення, яке набрало законної сили та яким уже вирішено позовні вимоги по суті. Однак застосування такої процедури жодним чином не впливає на чинність судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, а відтак слід виходити з того, що позов уже є вирішеним по суті, шляхом ухвалення остаточного судового рішення.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно до п. 3 Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» - нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. При цьому необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Із системного аналізу вимог закону, випливає, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Крім цього, вони повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 р., зазначено, що, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. (постанвоа ВП Верховного суду у справі №638/22396/14-ц 10 листопада 2020 року).

Доводи заявника про те, що оскаржувана ухвала спрямована на створення відповідачу обмежень у доступі до правосуддя, позаяк враховує усталену практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягає застосуванню як джерело права.

Зокрема, у справі "Желтяков проти України" (Заява № 4994/04) ЄСПЛ наголошує, що рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, переглядається у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії", N 69529/01, п.п.27- 28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" N 2, N 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії"). У справі "Пелевін проти України" ЄСПЛ вказав, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17.01.1970, пункт 25). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28.05.1985, пункт 57, Серія А, №93, та рішення ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Жодні із наведених заявником ОСОБА_1 у заяві обставини не спростовують тих обставин, які встановлені судом в рішенні від 11.09.2014 року. Крім того, постановою Апеляційного суду Чернівецької області рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року було скасовано, а позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 року при розгляді справи №752/4995/17, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не самe це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд.

У постанові на яку посилається заявник обставини не стосуються даної справи та не мають значення при вирішення питання про визнання договору поруки припиненим за тими підставами, які були наведені позивачем.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції.

Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний союз» проти України», заява № 10640/05).

Судом встановлено, що в своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник, окрім листів, отриманих від ТзОВ «Фінансова компанія «Вендор» від 05.08.2015 вих.№21.12/б/п та від 07.08.2015 року №26.12/б/п, не посилається на будь-які обставини справи, які не були встановлені судом при з`ясуванні судом обставин справи, та яким суд першої інстанції надав належну оцінку; постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 09.10.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково, а тому суд приходить до обгрунтованого висновку про те, що всі ці доводи заявника не є нововиявленими обставинами, а є намірами заявника повторно переоцінити докази, оцінені судом у процесі розгляду справи, що у відповідності до вимог ч.4 п.1 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Гарантії дотримання доступу до правосуддя особи, яка не брала участь у справі, але яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, забезпечені передбаченим статями 352, 389 ЦПК України правом такої особи оскаржувати у апеляційному і касаційному порядку судові рішення, у яких така особа не брала участі і у разі доведення цих обставин визначені правові наслідки для апеляційного чи касаційного перегляду - це скасування судового рішення.

Таким чином, за з"ясованими обставинами і сукупніфстю досліджених в судоовому засіданні доказів, суд дійшов переконливого висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими обставинами, тому у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 268, 354, 429 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.09.2014 року по справі №727/6095/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №014/ZB78OH/3/001 від 28.01.2013 року та №601285 від 17.10.2013 року - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же термін, з дня отримання копії.

Суддя Слободян Г.М.