Справа №461/4127/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мисько Х.М.,

з участю секретаря - Рум`янцевої Ю.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом адвоката Русенка Романа Івановича (79000, м.Львів, вул.Ак.Кучера, 12/7) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» (04060, м.Київ, Ризька, 73-г, оф.7; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН інвест Україна» (03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (01033, м.Київ, вул.Тарасівська, 20, 1 поверх), Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігор Богданович (79018, м.Львів, вул.Стороженка, 23), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Русенко Р.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», ТзОВ «Росвен інвест Україна», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 22.04.2021 року рекомендованим поштовим відправленням позивач отримав від приватного виконавця Петруся І.Б. наступні документи: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65186458 від 16.04.2021 року на підставі виконавчого напису №12336, виданного 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №001-13560-190612 від 19.12.2021 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» та ОСОБА_1 , у розмірі 18445,66 грн.; постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику; постанову про стягнення з боржника на користь приватного виконавця основної винагороди у сумі 1859,57 грн.; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 472,44 грн. Згідно виконавчого напису, звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №001-13560-190612 від 19.12.2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшло до нового кредитора ТзОВ «Росвен Інвест Україна». В подальшому, 30.12.2020 року між ТзОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «ФК «УНО Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-30/12, на підставі якого ТОВ «ФК «Уно Капітал» набуло право нового кредитора. 27.01.2021 року між ТОВ «ФК «Уно Капітал» та ТОВ «ФК Фінрезерв Плюс» укладено Договір про відступлення права вимоги №1_27/01, за яким ТОВ «ФК Фінрезерв Плюс» набуло право нового кредитора за Кредитним договором. Згідно виконавчого напису, строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 30.11.2018 року по 27.01.2021 року. Сума заборгованості становить 18445,66 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача в розмірі 150,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 18595,66 грн. Вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 15.03.2021 року є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2015 рокуи у справі №461/902/15-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредтним договором в сумі 24103,39 грн. та 243,60 грн. судового збору. На підставі вказаного рішення суду Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. На підставі вказаного виконавчого листа старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м.Львова Мельник Р.І. відкрито виконавче провадження ВП №49490094. ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» відступив ТзОВ «Росвен Інвест Україна» відповідно до договору №143/К про відступлення права вимоги за кредитним договором від 26.01.2018 року свої права вимоги за договорами №001-13560-190612 від 19.06.2012 року, укладені між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, передав ТзОВ «Росвен Інвест Україна» виконавчий лист №461/902-15ц. 27.11.2021 року ТзОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до Галицького районного суду м.Львова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №461/902/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При розгляді вказаної справи судом встановлено, що відносно боржника ОСОБА_1 виконавче провадження №49490094 завершено 30.06.2020 року, що підтверджується результатами пошуком АСВП. Також судом з`ясовано, що заборгованість за виконавчим листом №461/902/15ц від 17.07.2015 року, виданного Галицьким районним судом м.Львова з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у сумі 24103,39 грн. стягнута в повному обсязі. Ухвалою суду від 23.10.2020 року в задоволенні заяви ТзОВ «Росвен Інвест Україна» відмовлено за безпідставністю. Вказана ухвала суду не оскаржена та набрала законної сили. Крім того, іншим грубим порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропусокм строків звернення. Тобто, ТОВ «ФК УНО Капітал» надало нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безпірної заборгованості, оскільки такі документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником повного погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та закінчення у зв`язку з цим виконавчого провадження №49490094. Отже, відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна», укладаючи 30.12.2020 року з ТОВ «ФК УНО Капітал» Договір факторингу №1-30/12, на підставі якого ТОВ «ФК УНО Капітал» набуло право нового кредитора, діяв недобросовісно. За наведених обставин, вважає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса виданий з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.05.2021 року відкрито спрощене судове провадження у справі.

Крім того, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.05.2021 року задоволено заяву представника позивача адвоката Русенка Р.І. про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 15.03.2021 року, на підставі якого приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №65186458.

Представник позивача адвокат Русенко Р.І. скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача ОСОБА_1 .

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» та треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 19.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір №001-13560-190612 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.12-14).

15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено Виконавчий напис №12336, відповідно до якого, пропонує звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь стягувача ТОВ «ФК Фінрезерв Плюс» заборгованість за кредитним договором №001-13560-190612 від 19.06.2012 року, що становить 18445,66 грн. та 150,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.11).

16.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65186458 на підставі виконавчого напису №12336 від 15.03.2021 року (а.с.21).

Крім того, 16.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусь І.Б. в межах виконавчого провадження ВП №65186458 винесено постанову про арешт коштів боржника, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.22,23,24).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23.12.2020 року в задоволенні заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №461/902/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за безпідставністю (а.с.15-18).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість скарг суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 04.03.2015 року в справі №6-27цс15, від 11.03.2015 року в справі №6-141цс14.

Як вбачється з матеріалів справи та зазначено позивачем ОСОБА_1 , заборгованість нею погашена.

Вказана обставина свідчить, про те що між сторонами існує спір щодо факту наявності заборгованості за кредитним зобов`язанням, тому не вбачається ознак його безпірності. При цьому, відповідачами в ході розгляду даної справи не подано доказів зворотнього.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Разом з цим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 , яка Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року була залишена без змін, постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (12-5гс21).

Як вбачається з належної в матеріалах справи копії кредитного договору № 001-13560-190612 від 19.06.2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», такий нотаріально посвідченим не був.

Таким чином, вчиняючи 15.03.2021 року виконавчий напис № 12336 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «Фінрезерв Плюс» заборгованості у розмірі 18445,66 грн, приватний нотаріус Хара Н.С. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року у справі № 826/20084/14.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки, між сторонами існує спір щодо виконання умов кредитного договору, відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості, не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо кредитного договору, який не посвідчений нотаріально. Відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд стягує на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі №12336 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-13560-190612 від 19.06.2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» (04060, м.Київ, Ризька, 73-г, оф.7; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН інвест Україна» (03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір розмірі 908,00 гривень.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько