Справа № 668/1711/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в спрощеному порядку в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача фінансових послуг,-

встановив:

03.02.2016 року Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", про захист прав споживачів фінансових послуг. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 13 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN1841, за яким позивач розмістив на депозитному рахунку грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. на строк до 13 лютого 2014 року, що підтверджується квитанцією № 3 від 13.08.2013 року, процентна ставка за договором становить 17 % річних. Згідно умов договору у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення терміну вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, договір продовжується ще на один термін. 10.02. 2015 року позивач повідомив банк про повернення депозитних коштів та намір розірвання договору банківського вкладу. Свої обов`язки за договором, щодо повернення належних позивачу коштів та процентів за користування коштами відповідач не виконав, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. З урахуванням уточнень до позовної заяви просив розірвати Договір банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841 укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти які внесені згідно договору банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841 в розмірі 100000,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Херсона Кузьміної О.І. від 05.02.2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Рядчої Т.І. від 29.06.2016 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 15.02.2017 року справу прийнято до провадження.

Представником відповідача надано заперечення на позовну заяву (том 1 а.с. 77-100).

08.08.2018 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. зупинено провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/670/19 від 13.02.2019 року суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень.

13.02.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 27.03.2020 року справу прийнято до провадження за правилами прощеного позовного провадження, відновлено провадження у справі.

10.09.2020 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення з приводу заявленого позову.

Ухвалою від 04.03.2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон».

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у наданому до суду позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав, зазначених у запереченнях та письмових поясненнях проти позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN1841, за яким позивач розмістив на депозитному рахунку грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. на строк 6 місяців (том 1 а.с. 5).

Згідно квитанції №3 від 13.08.2013 року позивачем 13.08.2013 року було передано банку 100000,00 грн., призначення платежу до вкладу за договором №SAMDN1841 (том 1 а.с. 6).

03.02.2015 року позивач ОСОБА_1 надіслав на адресу відповідача (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094) заяву про повернення суми вкладу за договором №SAMDN1841 від 13.08.2013 року, у зв`язку із закінчення строку, шляхом зарахування на картковий рахунок позивача (том 1 а.с. 12).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно ч. 1ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно ч. 2ст. 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно пункту 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

Згідно пункту 3.3. цього Положення за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У пунктах 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.01.2013 р. у справі «Золотас проти Греції» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави.

За змістом зазначених норм закону та положень ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов`язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Судом встановлено, що після звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих по ньому відсотків за договором №SAMDN1841 від 13.08.2013 року, відповідач своїх зобов`язань не виконав.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, в договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій....».

Оскільки позивачем укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) для власних побутових потреб, які не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності, до відносин між сторонами у справі повинні застосовуватись положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Виходячи із встановлених обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов`язання по депозитному договору, не повернув позивачу вклад та проценти за користування коштами, вкладеними ним на депозитний рахунок банку.

Як передбачено частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 1 ст.651 ЦК України).

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовних вимогах позивач просить розірвати Договір банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841 укладений між сторонами та стягнути з відповідача на свою користь 100000,00 грн., які внесені згідно договору банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841

Вимог щодо стягнення відсотків за договором позивачем не заявлено.

У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

До доводів представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача суми за договором, суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки договір банківського вкладу було укладено саме між позивачем та відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк», що на час укладання було структурною одиницею ПАТ КБ «ПриватБанк» та діяло від його імені відповідно до ст.95 ЦК України, згідно з якою філія - є відокремленим підрозділом юридичної особи, що розташована поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій, а тому зобов`язання за договором в даному випадку має нести саме АТ КБ «Приватбанк».

При цьому, посилання представника відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17.11.2014 року товариство уклало договір з ТОВ «ФК «Фінілон», відповідно до якого останнє стало боржником за спірним договором банківського вкладу, є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника - позивача по справі ОСОБА_1 , що є процесуальним обов`язком відповідача, відповідно до положень статей12,81 ЦПК України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

У відповідності до положень ст.144 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1551,20 гривень, оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.14-16, 95,96, 526, 629, 1058, 1059, 1060, 1075 ЦК України, ст.ст.1, 2, 4, 6, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача фінансових послуг - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати Договір банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841 укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти які внесені згідно договору банківського вкладу від 13.08.2013 року №SAMDN1841 в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) на користь держави судовий збір у розмірі 1551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М. Єпішин