Номер провадження: 22-ц/813/6266/21
Номер справи місцевого суду: 501/2784/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, на рішенняІллічівського міського суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Петрюченко М.І. 18 грудня 2020 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

У серпні 2020 року представник Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, згідно якого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 100229,43 грн., відсотки за користування коштами у сумі 42254,67 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 04 червня 2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування засобу наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №670590353.14, за яким було застраховано автомобіль «Мерседес», д/н НОМЕР_1 .

09 травня 2015 року до позивача із повідомленням про настання події звернувся відповідач, зазначивши, що невстановлена особа заволоділа застрахованим транспортним засобом.

15 жовтня 2015 року позивач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач звернувся до суду та заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року апеляційна скарга ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» була задоволена частково.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2017 року виправлено описки та стягнуто на користь позивача 956726,03 грн. страхового відшкодування, 79578,64 грн. пені, 6448,33 грн. інфляційних втрат, 5425,82 грн. три відсотки річних та судовий збір у розмірі 811,72 грн.

Таким чином, рішенням апеляційного суду Одеської області стягнуто із ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 1047367,10 грн.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04 листопада 2019 року рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року залишено без змін.

На виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року, 20 жовтня 2017 року позивачем платіжним дорученням №7768 від 20 жовтня 2017 року сплачено відповідачу 1147596,53 грн. Сума у розмірі 100229,43 грн. є такою, що отримана відповідачем без достатньої правової підстави, сума процентів за користування відповідачем безпідставно одержавнимим коштами складає 42254,67 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 грудня 2020 року позов АТ «СК «ІНГО» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» () безпідставно набуті кошти у розмірі 96900,51 грн., відсотки за користування коштами у сумі 39953,83 грн., судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі виникнення спору стостовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування засобу наземного транспорту, цивільної відповідності, водія та пасажирів від нещасних випадків №670590353.14, за яким було застраховано автомобіль «Мерседес», д/н НОМЕР_1 , що підтверджується копією договору (а.с.6-14).

До позивача 09 травня 2015 року із повідомленням про настання події звернувся ОСОБА_1 , зазначивши, що невстановлена особа заволоділа застрахованим транспортним засобом.

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 15 жовтня 2015 року прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 1155846,72 грн., моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., судовий збір у розмірі 6890,00 грн. (а.с.15-18).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 1045172,60 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 86935,45 грн., інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 7044,46 грн., три відсотки річних у зв`язку з несвоєчасною сплатою страхового відшкодування у сумі 5927,42 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2517,20 грн., судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (а.с.19-25).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2017 року було виправлено описки в рішенні апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року, та стягнуто на користь позивача 956726,03 грн. страхового відшкодування, 79578,64 грн. пені, 6448,33 грн. інфляційних втрат, 5425,82 грн. три відсотки річних, витрати на правову допомогу у розмірі 2517,20 грн., судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (а.с.26-27).

Таким чином, рішенням апеляційного суду Одеської області стягнуто із ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 1050696,02 грн.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04 листопада 2019 року рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року залишено без змін (а.с.28-37).

На виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року, 20 жовтня 2017 року позивачем за платіжним дорученням №7768 було сплачено відповідачу 1147596,53 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.38).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

При цьому суд вірно виходив із того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини щодо зарахування коштів на користь відповідача, власником яких відповідач не є, а тому отримані ним грошові кошти є незаконно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області стягнуто із ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 1050696,02 грн., на виконання якого позивачем сплачено відповідачу 1147596,53 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.38).

Отже, різниця безпідставно отриманих відповідачем коштів складає 96900,51 грн.

Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Змістом ст.1214 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України).

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки у ст.536 ЦК України не визначено розмір процентів, договір між сторонами не укладено, то в даному випадку судом вірно застосовано аналогію закону.

Предметом спору між сторонами є грошові кошти в розмірі 96900,51 грн.

Подібні правовідносини регулюються нормами ст.1046 ЦК України (правовідносини позики), тому для розрахунку розміру процентів за аналогією закону, підлягає застосуванню ч.1 ст.1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача має бути стягнено проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 39953,83 грн., відповідно до розрахунку процентів за користування грошовими коштами, здійсненого судом, а саме:

- період розрахунку: 21.10.2017 26.10.2017: (облікова ставка НБУ 12,50)

96900,51 (сума боргу) х (12,50 / 365) х 6 днів прострочення / 100 = 199,11 грн.;

- період розрахунку: 27.10.2017 14.12.2017: (облікова ставка НБУ 13,50)

96900,51 (сума боргу) х (13,50 / 365) х 49 днів прострочення / 100 = 1756,15 грн.;

- період розрахунку: 15.12.2017 25.01.2018: (облікова ставка НБУ 14,50)

96900,51 (сума боргу) х (14,50 / 365) х 42 днів прострочення / 100 = 1616,78 грн.;

- період розрахунку: 26.01.2018 01.03.2018: (облікова ставка НБУ 16,00)

96900,51 (сума боргу) х (16,00 / 365) х 35 днів прострочення / 100 = 1486,70 грн.;

- період розрахунку: 02.03.2018 12.07.2018: (облікова ставка НБУ 17,00)

96900,51 (сума боргу) х (17,00 / 365) х 133 днів прострочення / 100 = 6002,52 грн.;

- період розрахунку: 13.07.2018 06.09.2018: (облікова ставка НБУ 17,50)

96900,51 (сума боргу) х (17,50 / 365) х 56 днів прострочення / 100 = 2691,09 грн.;

- період розрахунку: 07.09.2018 25.04.2019: (облікова ставка НБУ 18,00)

96900,51 (сума боргу) х (18,00 / 365) х 231 днів прострочення / 100 = 11038,69 грн.;

- період розрахунку: 26.04.2019 18.07.2019: (облікова ставка НБУ 17,50)

96900,51 (сума боргу) х (17,50 / 365) х 84 днів прострочення / 100 = 3902,56 грн.;

- період розрахунку: 19.07.2019 05.09.2019: (облікова ставка НБУ 17,00)

96900,51 (сума боргу) х (17,00 / 365) х 49 днів прострочення / 100 = 2211,45 грн.;

- період розрахунку: 06.09.2019 24.10.2019: (облікова ставка НБУ 16,50)

96900,51 (сума боргу) х (16,50 / 365) х 49 днів прострочення / 100 = 2146,41 грн.;

- період розрахунку: 25.10.2019 12.12.2019: (облікова ставка НБУ 15,50)

96900,51 (сума боргу) х (15,50 / 365) х 49 днів прострочення / 100 = 2016,32 грн.;

- період розрахунку: 13.12.2019 31.12.2019: (облікова ставка НБУ 13,50)

96900,51 (сума боргу) х (13,50 / 365) х 19 днів прострочення / 100 = 680,00 грн.;

- період розрахунку: 01.01.2020 30.01.2020: (облікова ставка НБУ 13,50)

96900,51 (сума боргу) х (13,50 / 365) х 30 днів прострочення / 100 = 1075,19 грн.;

- період розрахунку: 31.01.2020 12.03.2020: (облікова ставка НБУ 11,00)

96900,51 (сума боргу) х (11,00 / 365) х 42 днів прострочення / 100 = 1226,52 грн.;

- період розрахунку: 13.03.2020 23.04.2020: (облікова ставка НБУ 10,00)

96900,51 (сума боргу) х (10,00 / 365) х 42 днів прострочення / 100 = 1115,01 грн.;

- період розрахунку: 24.04.2020 11.06.2020: (облікова ставка НБУ 8,00)

96900,51 (сума боргу) х (8,00 / 365) х 49 днів прострочення / 100 = 1040,68 грн.;

- період розрахунку: 12.06.2020 28.07.2020: (облікова ставка НБУ 6,00)

96900,51 (сума боргу) х (6,00 / 365) х 47 днів прострочення / 100 = 748,65 грн.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 96900,51 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 39953,83 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Колегія суддів зауважує, що у даному випадку характер спірних правовідносин не може вважатися договірним, оскільки спірні правовідносини виникли з підстави виконання позивачем рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року. Так, 20 жовтня 2017 року, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на виконання вказаного судового рішення, за платіжним дорученням №7768 було сплачено відповідачу 1147596,53 грн., а тому сума у розмірі 96 900,51 грн. є такою, що отримана відповідачем без достатньої правової підстави.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе