ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 395/507/21

провадження № 22-ц/4809/1715/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2021 року в складі головуючого судді Забуранного Р. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

25.06.2021 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.06.2011 у розмірі 138 817,96 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.06.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого останньому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 09.06.2011 становить 138817,96 грн, складається з: - 3485,20 грн заборгованості за тілом кредита; - 7292,26 грн заборгованості за простроченими відсотками; - 128040,50 грн нарахована пеня.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - його брат ОСОБА_1 мав право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 02.05.2018 по 02.11.2018.

14.07.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори.

23.07.2020 отримано відповідь від Новомиргородської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

24.01.2021 до спадкоємців позивачальника було направлено лист-претензію, в якому позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було.

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог до ОСОБА_1 , у зв`язку із недоведеністю факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором.

Суд не погодився з доводами позивача про те, що у копіях паспортів спадкодавця та спадкоємця вказана одна адреса, оскільки з копії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Петроострів, а в копії паспорту ОСОБА_1 вказана адреса: АДРЕСА_1 , що в свою чергу не доводить той факт, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ ПриватБанк подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначало, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, даними анкети - заяви про надання кредиту, де зазначено АДРЕСА_2 .

Вважає, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про відмову від спадщини у строк з 02.05.2018 по 02.11.2018.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав.

Доказів, що відповідач не проживав разом із позичальником на день його смерті матеріали справи також не містять. Отже, відповідач вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Також суд не звернув уваги, що відповідач - ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги.

Верховний суд в постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц зазначив: «Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець. який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Верховний суд в постанові від 18.09.2019 року по справі № 336/7643/18 зазначив: «Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА1 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав. У копіях паспортів ОСОБА 2 та ОСОБА1 зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1. Така ж сама адреса ОСОБА 2 зазначена і у кредитному договорі від 07 березня 2007 року. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку АДРЕСА1, у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА 2 та ОСОБА1, хто є його власником та чи не увійшов вказаний будинок до спадкового майна. Від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника».

Судом не було перевірено, хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України: незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідач до суду не з`являвся, заперечень чи відзиву на позов не надав, так само, як і не надав доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, отже на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно наданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 09.06.2011 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погодився отримувати послуги АТ КБ «Приватбанк», вказав про бажаний кредитний ліміт на платіжну карту "Кредитка "Універсальна" Gold в сумі 100,00 грн, при цьому розміри відсоткової ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені, анкета-заява підписана ОСОБА_2 , що ніким не оспорюється (а.с. 17).

В анкеті-заяві ОСОБА_2 зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (а.с. 18-44).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.10.2019 заборгованість ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № б/н від 09.06.2011 становить 138817,96 грн (а.с.9-11), яка складається із: - 3485,20 грн заборгованості за тілом кредита; - 7292,26 грн заборгованості за простроченими відсотками; - 128040,50 грн нарахована пеня.

З посиланням на виписку з особового рахунку за договором з померлим ОСОБА_2 (а.с. 12-15), довідку про зміни кредитування, що не засвідчені належним чином (а.с. 16) банк стверджує, що відповідач користувалася кредитною карткою, по якій змінювався кредитний ліміт: № НОМЕР_1 , видана 26.04.2013 строк дії 09/16 (а.с. 45).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 17.07.2020 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 4 про смерть останнього складено 02.05.2018 Виконавчим комітетом Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі заяви ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_4 , факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвомпро смерть № 160 від 02.05.2018, виданого Кіровоградською обллікарнею (а.с. 81).

14.07.2020 позивачем була направлена претензія кредитора від 15.06.2020 до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори (а.с.49-50).

23.07.2020 Новомиргородська районна державна нотаріальна контора надала відповідь (а.с.51), в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно копії спадкової справи №93/2020 заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , коло спадкоємців не встановлено, спадкова справа заведена на підставі поданої АТ КБ «Приватбанк» претензії кредитора від 15.06.2020 (а.с.79-83).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 по справі 320/6489/16-ц.

Матеріали справи не містять інформації про коло спадкоємців, які прийняли спадщину, обсяги спадкового майна померлого ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є належним відповідачем, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від прийняття спадщини, грунтуються на припущеннях.

Не можуть бути визнані ці обставини лише на підставі інформації, що міститься у долучених позивачем копіях паспортів позичальника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та в анкеті - заяві про надання кредиту, щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , достатніми доказами того, що відповідач прийняв спадщину і є правонаступником прав та обов`язків позичальника.

З копії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Петроострів.

В копії паспорту ОСОБА_1 вказана адреса: АДРЕСА_1 , проте поштову кореспонденцію він не отримує, направлені судом копії заяв позивача, апеляційної скарги, повісток та повідомлень про судовий розгляд, повернуті Укрпоштою з відміткою про те, що адресат відсутній і не проживає за цією адресою.

Згідно інформації №292 від 01.12.2021, наданої Новомиргородською міською радою Кіровоградської області на запит Кропивницького апеляційного суду, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_4 по даний час. Фактичне місце проживання не відоме. Згідно погосподарського обліку разом з ним за даним адресом зареєстровані громадяни: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - власник будинку, не родич; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - мати.

Матеріали справи не містять доказів того, що померлий ОСОБА_2 є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 , як зазначалось банком у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Клопотань щодо витребування судом інформації про належне померлому майно з боку позивача не заявлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, встановив дійсні обставини справи, надавши їм оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, принципу верховенства права та справедливості.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді

С. М. Єгорова

О. І. Чельник

В. В. Черненко