справа № 388/1913/18
провадження № 4-с/388/4/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

секретар судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биченко Тетяни Валеріївни, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 ,

за участю:

боржника ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3 ,

встановив:

стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_1 звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області із скаргою на дії старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биченко Т.В., боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 ,, у якій (скарзі) просила:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Долинського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биченко Т.В. у частині визначення вартості належного боржнику за виконавчим провадження - ОСОБА_4 , нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати її провести повторну оцінку;

- з метою захисту інтересів скаржника - стягувача ОСОБА_1 , зупинити передачу на реалізацію майна боржника ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку, загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги скаржник обґрунтовувала тим, що на виконанні у Долинському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження у межах якого постановою державного виконавця залучено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ», яким складено звіт від 17.09.2021, відповідно до якого, вартість житлового будинку, загальною площею 50,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , становить 106630,00 грн. Вважає, що така оцінка не відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна, не відображає дійсну ринкову вартість житлової нерухомості, а тому не може бути використана для її реалізації і підлягає скасуванню, оскільки, підготовка та проведення оцінки манна проведене без ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього, що вплинуло на об`єктивність та повноту оцінки вартості манна, при визначенні вартості майна оцінювачем не бралася до уваги земельна ділянка на якій розташований об`єкт оцінки, вартість майна після оцінки є заниженою у порівняння до оцінки проведеної у 2020 році. Зазначила, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати істотних збитків стягувачу у разі передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою ціною від ринкової вартості.

Від старшого державного виконавця Биченко Т.В. до суду надійшов відзив на скаргу, зареєстрований у суді 30.11.2021 за вх. № 7460/21, у якому остання просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

На обґрунтування своєї позиції державний виконавець зазначив, щона виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження, у межах якого 06.07.2021 було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 11.10.2021 отримано звіт з незалежної оцінки майна боржника, згідно якого вартість майна становить 106 630,00 грн. та згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам відповідне повідомлення про вартість майна, а також роз`яснено право на оскарження оцінки. Зазначив, що визначення вартості майна боржника жодною мірою не залежить від державного виконавця, він не має права здійснювати будь-який вплив на суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, також зазначив, що будь-які звернення суб`єкта оціночної діяльності щодо надання йому доступу до оцінюваного майна до відділу не надходили. Вважає, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а саме ст. 18, 20, 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження» та не можуть бути предметом оскарження в разі заперечення стороною виконавчого провадження проти оцінки арештованого майна.

Стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розгляд скарги без її участі, зазначила, що скаргу підтримує у повному обсязі.

Старший державний виконавець Биченко Т.В., яку належним чином було повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується підписом представника відділу державної виконавчої служби, - у судове засідання не з`явилась,про причини неявки суду не повідомляла, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до умов ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності стягувача та державного виконавця на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 та її представник - адвокат Козляковський Г.Т. підтримали скаргу стягувача за виконавчим провадженням, просили її задовольнити. Зазначили, що дійсно оцінка майна - житлового будинку, була проведена без огляду предмета оцінки та з приводу надання доступу до майна ніхто до боржника не звертався. Також зазначили, що грошова оцінка майна не відповідає його ринковій ціні.

Заслухавши боржника за виконавчим провадженням та її представника, вивчивши доводи скарги та долучені до неї документи, а також доводи відзиву на скаргу суд дійшов висновків про таке.

Судом встановлено, що на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження до складу якого входять: виконавче провадження № 61870124 щодо примусового виконання виконавчого листа № 388/1913/18, виданого 17.05.2019 Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу на загальну суму 498834,88 грн.; № 61870297 щодо примусового виконання виконавчого листа № 388/1913/18, виданого 17.05.2019 Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 4978,35 грн.

Постановою старшого державного виконавця Долинського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биченко Т.В. від 06.07.2021 до участі у виконавчому провадженні № 61870124 залучено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ», яке має відповідний сертифікат від 18.05.2020 № 387/20, виданий Фондом державного майна України.

Відповідно до звіту з оцінки майна, складеного ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ» 17.09.2021 вартість житлового будинку, загальною площею 50,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , становить 106630,00 грн.

З огляду на зазначені, встановлені судом обставини справи, які учасниками судового розгляду не заперечуються, судом відзначається таке.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями п. 6, п. 15, п. 22 ч 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, якою є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, враховуючи, що судом не встановлено, що дії державного виконавця щодо оцінки майна суперечили положенням ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», а також з урахуванням того, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, суд констатує, що виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога скарги ОСОБА_1 у частині оскарження зазначених дій приватного виконавця є безпідставними.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» судом відзначається, що залучення для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання для з`ясування питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, також є виключним повноваженням виконавцяпід час виконавчого провадження, а тому вимога заявника про зобов`язання виконавця провести повторну оцінку задоволенню не підлягає.

Положеннями ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

З урахуванням чого, суд констатує відсутність правових підстав для задоволення скарги у частині вимог про зупинення передачі на реалізацію майна боржника ОСОБА_2 , а саме, житлового будинку, оскільки питання зупинення вчинення виконавчих дій - це також виключні повноваження виконавця під час виконавчого провадження.

Аналогічний висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 766/6997/18 (провадження № 61-48013св18), від 01.10.2020 у справі № 2-2394/10 (провадження № 61-19310св19).

Щодо вимоги заявника про незгоду з визначенням вартості належного боржнику за виконавчим провадження - ОСОБА_4 , нерухомого майна, а саме: житлового будинку, судом відзначається таке.

Встановлено, що суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ» здійснив незалежну грошову оцінку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті чого склав звіт, яким визначено ринкову вартість зазначеного об`єкта нерухомого майна, яка становить 106630,00 грн.

Аналіз висновків про вартість майна свідчить про те, що суб`єкт оціночної діяльності обрав витратний та порівняльний методичні підходи оцінки нерухомого майна та використав методичний підхід зіставлення цін продажу подібних об`єктів нерухомості, розташованих у м. Долинська Кіровоградської області.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (п. 50 - п. 55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Положеннями ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з п. 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (витратний, дохідний, порівняльний тощо), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, у будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.12.2019 у справі № 211/2171/15, від 01.10.2020 у справі № 2-2394/10, від 15.10.2020 у справі № 917/628/17.

У свою чергу, у висновках про вартість майна відсутні дані про реальні факти неможливості особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням п. 56 Національного стандарту № 1 та п. 1, п. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, слід відзначити, що за повідомленням, викладеним у відзиві на скаргу старшого державного виконавця Биченко Т.В. будь-які звернення суб`єкта оціночної діяльності щодо надання йому доступу до оцінюваного майна до відділу не надходили.

З урахуванням наведеного суд констатує порушення вимог закону в цій частині (оцінка майна зроблена дистанційно - без огляду нерухомого майна), враховуючи, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Положеннями п. 15, п. 16 Національного стандарту № 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки в разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до ст. 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

У постанові від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Від встановлення конкретних обставини справи, а саме, дотримання суб`єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки майна боржника п. 51, п. 56 Національного стандарту № 1 залежить правильність вирішення спору.

З огляду на встановлені обставини справи та норми матеріального права, що регулюють питання, що виникають під час виконавчого провадження, зокрема щодо забезпечення проведення оціночної діяльності, суд констатує обґрунтованість вимоги скарги у частині протиправності оцінки майна відповідно до звіту з оцінки майна від 17.09.2021, проведеного ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ», на підставі чого скарга у цій частині підлягає задоволенню, а у задоволенні інших вимог скарги слід відмовити з підстав наведених вище.

Керуючись статтями 450, 451, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

скаргу стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биченко Тетяни Валеріївни, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати протиправною оцінку майна відповідно до звіту з оцінки майна від 17.09.2021, проведеного ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ», за яким вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 106630,00 грн.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 21.12.2021.

Суддя О.А. Кнуров