Провадження №2/748/664/21
Єдиний унікальний № 748/1546/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Майбороди С.М.,

за участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Матвійчук А.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити аліменти, що стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми в розмірі 1859 грн щомісячно до твердої грошової суми в розмірі 1000 грн щомісячно з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи позов тим, що не має постійного заробітку та не може знайти роботу, у зв`язку з чим не може сплачувати визначену судом суму аліментів. Станом на 13.05.2021 року заборгованість по сплаті аліментів складає 18059,74 грн, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Під час винесення рішення він не розумів, що з нього стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, йому допомагали батьки, але останні на даний час позбавлені такої можливості, а він не може виїхати за кордон.

Ухвалою суду від 25.06.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач не сплачує аліменти та з дня їх присудження сплатив лише 1000 грн, він є особою працездатного віку, однак не працює, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1859 грн щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.( а.с. 18-22) Як слідує з рішення суду відповідач, інтереси якого представляв адвокат, не заперечував щодо визначеного розміру аліментів та був в повній мірі обізнаний про стягнення з нього аліментів у визначеному розмірі, рішення суду не оскаржував.

Відповідно до листа Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) борг по аліментах за виконавчим листом № 2/748/639/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 станом на 13.05.2021 року складає 18059,74 грн. (а.с.12)

Зазначене також свідчить, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти значний період часу, навіть у розмірі, до якого він просить їх зменшити, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримуваних податків, з 2 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня. (а.с.14)

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України № 24 від 16.06.2021 року, дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за 2000-2021 року відсутні (а.с.15)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на день постановлення рішення від 11 вересня 2020 року також не працював та не мав доходів.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

З дня винесення рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року матеріальний стан ОСОБА_1 не змінився, оскільки він не працював на день постановлення рішення та не працює і на даний час, хоча є особою працездатного віку. Також, з`ясовано, що сімейний стан останнього не змінився, на його утриманні не перебувають інші особи, стан здоров`я не погіршився. Позивачем на надано суду документів на підтвердження неможливості влаштуватись на роботу. При цьому позивачем не оскаржувалось рішення суду про стягнення з нього аліментів. ОСОБА_1 винаймає житло, за яке сплачує певні кошти. Суду не надано доказів, що останній, будучи особою працездатного віку, проживає на території України за рахунок батьків. При цьому зміна майнового стану та стану здоров`я батьків не впливають на визначений розмір аліментів на утримання дитини, які має сплачувати батько дитини. Як на час постановлення рішення про стягнення аліментів так і на даний час мати дитини не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже матеріальний стан особи на користь якої стягуються аліменти не покращився. При цьому позивач не сплачує аліменти навіть у розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, погіршився стан здоров`я позивача, змінилось його чи відповідача матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті сторін по справі, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. А тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.10-13, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2021 року.

Суддя С. М. Майборода