Провадження № 2/369/1717/21
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Мазурик Д.С., Житар А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» про захист прав споживачів та стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» про захист прав споживачів та стягнення пені.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.06.2017 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (надалі - Договір) на придбання квартири АДРЕСА_2 .

09.06.2017 року, Позивач свої обов`язки щодо оплати за майбутню Квартиру виконав у повному обсязі, сплативши кошти за купівлю майнових прав на квартиру, відповідно до квитанцій з від 09.06.2017 року про сплату Відповідачу 252 190, 78 грн.

Станом на подання позовної заяви, Квартира Позивачу не передана, оскільки будинок в якому міститься квартира, недобудований і в експлуатацію не введений.

Відповідно до п. 2.4 Договору, орієнтовний строк здачі будинку в експлуатацію

встановлено до 31.08.2018 року. Цим же пунктом передбачено, що одностороннє збільшення строку для введення будинку в експлуатацію на три місяці що є не є порушенням договору.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), продавець сплачує пеню покупцю у розмірі 0,1% від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення.

Додаткової угоди щодо погодження сторонами іншого строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію ніж до 31.08.2018 року, між сторонами не укладено.

У порядку пункту 6.2 Договору, позивачем нарахована договірна неустойка, яку Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу, починаючи від 01.12.2018 року до 28.06.2019 року.

Пеня за невиконання умов договору складає: 252 190, 78 грн. (вартість майнових прав) / 100 (проценти) * 0.1 * (розмір пені) 198 (кількість днів) = 49 933.62 грн..

На підставі вищевикладеного позивач просила суд : стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» на користь ОСОБА_1 договірну пеню у розмірі 49 933.62 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю. від 05.07.2019 року дану цивільну справу передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведського М.Д. від 08.01.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами спрощеного позовного провадження.

05.03.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява про визнання дій протиправними, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначає, що оскільки Відповідач це виконав належним чином свої договірні зобов`язання, що призвело до порушення строку, встановленого п.2.4 Договору, нарахування Відповідачу пені в порядку п. 6.2. Договору є правомірним. Так, розмір пені, що підлягає, стягненню на користь Позивачки, еквівалентний кількості календарних днів, що минули з моменту граничної дати прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію з урахуванням тримісячного строку, тобто з 01.12.2018 до 01.12.2019 та становить 92 301,80 гривень.

Крім того, з вересня 2018 року Позивачка перебуває у постійному стресі, переживає душевні страждання, адже заробивши важкою працею кошти на власне житло, вона сподівалась їх вкласти в надійне будівництво. Прийняти таке важливе рішення та придбати квартиру на всі кошти, безумовно є дуже важким та відповідальним рішенням, яке Позивачка прийняла піклуючись про свою родину та неповнолітніх дітей. Для неї так важливо було в решті решт отримати власне житло та переїхати з тісної однокімнатної квартири, вона сподівалась, що її діти зможуть піти до школи та матимуть власну кімнату. Однак, цього не відбулось ані в 2018, ані в 2019 році. Наразі будинок не переданий в експлуатацію, Позивачка не має грошових коштів придбати інше житло, а її психоемоційний стан є вкрай негативним. Стрес, пригнічений настрій, тривога, стурбованість, безпричинне нездужання, переривистий сон, зниження працездатності, порушення стосунків з оточуючими, все це є наслідками протиправних дій Відповідача.

Тому, на підставі вищевикладеного позивач просила суд:

1.Визнати протиправними дії ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Теремки», які полягають у веденні нечесної підприємницької діяльності, під час укладання з ОСОБА_1 Договору купівлі-продажу майнових прав № 48/01- 6 від 08.06.2017.

2.Стягнути з ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 92 301,80 гривень.

3.Стягнути з ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

11.03.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що ТОВ «Петрівський квартал» заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у діях відповідача відсутній склад цивільно-правового порушення, що виключає застосування до останнього стягнення у вигляді пені, оскільки сторонами правочину обумовлено лише орієнтовну дату прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію, а не конкретну.

Окрім того, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належать не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин, що також виключає склад цивільно-правового порушення зі сторони відповідача.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №284 від 15.04.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.04.2020 року, який проведений, у зв`язку закінченням строку відрядження судді Медведського М.Д., в провадження судді Дубас Т.В. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» про захист прав споживачів та стягнення пені.

Ухвалою від 15.04.2020 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 09.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 03.12.2021 сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки буде приймати участь під час слухання іншої справи.

Однак, суд не вбачає підстав для відкладення, оскільки відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» є юридичною особою, та забезпечений уповноваженими особами, які наділені правом представництва в суді.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 - ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що 08.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 49/О1-6.

від 08.06.2017 даний договір укладений на виконання Форвардного контракту № 40769-А/4, придбаного Покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржею «Перспектива Коммодіті» від 08.06.2017.

У відповідності до умов п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 6 та ст. 656 Цивільного кодексу України продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_4 , проектний буд. АДРЕСА_5 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом Договору є майнові права на Квартиру, які після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором продавець зобов`язаний передати покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.

Пунктом 1.4. Договору сторони обумовили, що майнові права на квартиру за цим договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 31.08.2018. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

В п. 3.1. Договору сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на Квартиру на момент підписання Договору становить: ціна майнових прав на квартиру на момент підписання договору становить 252 190,70 грн., в тому числі ПДВ 42 031,78 грн., що еквівалентно 9589, 00 доларів США.

П.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору визначено, що продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Відповідно до п. 4.1. Договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту № 40769-А/4 Покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту.

Згідно попередньої довідки від 19.06.2017, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки», ОСОБА_1 у повній мірі виконав свої зобов`язання щодо оплати майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 , проектний буд. АДРЕСА_5 , згідно договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 08.06.2017 № 48/О1-6.

Слід зазначити, що зі змісту Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від № 48/О1-6 від 08.06.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони не узгодили всі істотні умови вказаного договору.

Зокрема, пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію 31.08.2018. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію.

Статтею 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З врахуванням вказаних норм строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 48/О1-6 від 08.06.2017, конкретно не визначений, оскільки в п. 2.4. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

При цьому, зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність.

Ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Згідно ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

П. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Повноваження Держархбудінспекції здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держархбудінспекції, а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів.

Оскільки прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин.

Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

За вказаних обставин пункт 2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 08.06.2017 № 48/О1-6 носить технічний характер, оскільки вказує на технічну характеристику житлового будинку. В даному Договорі пункт 2.4. міститься в розділі 2, який має назву «Технічні характеристики квартири».

Це вбачається із судової практики (перша, апеляційна, касаційна інстанції та Касаційний цивільний суд Верховного Суду) по справі № 757/39364/15-ц про стягнення з ПАТ «ХК «Київміськбуд» пені за договором купівлі-продажу майнових прав, а саме:

«Так, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині нарахування пені... ОСОБА_3 вказує, що відповідачем порушено п.6.1. договору купівлі-продажу майнових прав щодо затримання введення будинку в експлуатацію, разом з тим, суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки вказаний пункт договору регламентує характеристики житлового будинку та за своїм змістом не є зобов`язальним, а тому суд приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені за цим пунктом договору».

За вказаних обставин, враховуючи, що термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони позивача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» «Нові теремки» про захист прав споживачів та стягнення пені залишити без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.В. Дубас