Справа № 674/1215/21
Провадження № 2/674/617/21
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2021 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючий - суддя Сосна О.М., за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., представника позивача адвоката Алєксєєвої М.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.11.2007 року.

Відповідно до довідки Дунаєвецько міської ради від 13.09.2021 року №3956 за адресою АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 , який є власником будинку зареєстрована донька ОСОБА_2 . З 2017 року донька позивача ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, оскільки проживає в Греції. Реєстрація місця проживання дочки перешкоджає позивачу отримати субсидію на оплату комунальних послуг. У добровільному порядку з реєстраційного обліку ОСОБА_2 не має змоги знятись, а тому останній звертається з позовом до суду.

Ухвалою суду від 28.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 26.10.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Алексєєва М.А. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву не подавала, будь-яких заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не направляла.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.11.2007.

Відповідно до довідки Дунаєвецько міської ради від 13.09.2021 року №3956 за адресою АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 , який є власником будинку зареєстровані: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 правнук та донька ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження від 10.08.2021 року, складеного депутатом міської ради Даньковим А.М. у присутності свідків, відповідач ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2017 року. ОСОБА_2 є донькою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією посвідки про народження №244. Відповідач ОСОБА_2 у вище вказаному будинку не проживає. Реєстрація місця проживання дочки перешкоджає позивачу отримати субсидію на оплату комунальних послуг.

Таким чином, у добровільному порядку з реєстраційного обліку ОСОБА_2 не має змоги знятись.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права закріплює право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Верховний Суд України в постанові від 16.11.2016 в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Також висновки щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житлом у разі її тривалого непроживання з відповідними членами сім`ї наведені й у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 243/9627/16-ц.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Також свідок ОСОБА_3 (дружина позивача) в судовому засіданні пояснила, що дочка ОСОБА_2 не проживає з ними, приїжджала чотири роки назад, коли хоронили внучку. Виїхала в Грецію, більше не приїжджала.

Свідок ОСОБА_6 (сусід позивача) в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 живе в Греції, приїжджала чотири роки назад на похорон своєї дочки. За останні 15 років бачив її лише два рази. За адресою АДРЕСА_1 не проживає та не допомагає по утриманню будинку.

Враховуючи, що відповідач відсутня в належній позивачу на праві власності житловому будинку за місцем своєї реєстрації біля чотирьох років без поважних причин, її реєстрація в будинку позивача перешкоджає останньому в розпорядженні своїм майном, а тому наявні правові підстави для усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 263, 265, 268,280-283 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року.

Суддя О. М. Сосна