Справа № 462/6956/21
УХВАЛА

27 вересня 2021 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66066363 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 16.06.2021 року,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гордон І.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64200384 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни від 16.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованості за кредитним договором №0-1 від 16.12.2020 року на загальну суму 23 270 грн.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 12.07.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І., на підставі виконавчого напису № 22626 виданий 16.06.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною. За даним виконавчим написом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛЬТО» стягнуто 23 270,00 грн. На його думку, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису оскільки ним було порушено принцип безспірності заборгованості, виконавчий напис було вчинено без перевірки первинних документів щодо видачі кредиту. Вважає, що в даному випадку належним способом забезпечення позову буде зупинення стягнення за виконавчим написом.

До заяви про забезпечення позову додано квитанцію про сплату судового збору, виконавчий напис від 16.06.2021 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 12.07.2021 року ВП № 66066363, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.07.2021 року ВП66066363 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2021 року ВП №66066363 .

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що необхідність забезпечення позову заявник мотивує обґрунтованістю, сума заборгованості є безпідставно завищеною, і не відповідає вимогам стягнення заборгованості за договором позики.

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів того, що внаслідок продовження здійснення стягнення він буде позбавлений права на судовий захист. Саме лише припущення такої можливості, без надання додаткової інформації, яка б підтверджувала такі твердження, не може бути підставою для застосування забезпечення позову.

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову позивач не звернув уваги на права й обов`язки виконавця, визначені в ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Спосіб забезпечення позову запропонований позивачем шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом по суті є зупиненням виконання рішення (виконавчого напису) на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Гордона І.М. про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

постановив:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66066363 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 16.06.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя : Г.М.Пилип`юк

Оригінал ухвали.