Справа № 491/452/21
Провадження № 2/493/682/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.

ПОЗИВАЧА ОСОБА_1

ПРЕДСТАВНИКА ПОЗИВАЧА -

АДВОКАТА ЮРАШ І.О.

ВІДПОВІДАЧА ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Ананьївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Ананьївського районного суду Одеської області від 14.06.2021р. провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 25.08.2021р. закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розпорядженням Ананьївського районного суду Одеської області від 30.09.2021р., видане на підставі протоколу щодо неможливості автоматичного розподілу судової справи №491/452/21 між суддями, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, про позбавлення батьківських прав передані до Балтського районного суду Одеської області.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Балтського районного суду Одеської області від 05.11.2021р. визначено склад суду за головуванням судді Тітової Т.П.

Ухвалами Балтського районного суду Одеської області від 29.11.2021р. задоволено клопотання позивача про виклик свідків та закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20.01.2007р. був зареєстрований її шлюб з відповідачем, від якого в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який було розірвано 08.06.2010р.

З моменту розлучення та по цей час відповідач бачив сина лише декілька разів, аліменти за рішенням суду взагалі не сплачує, в зв`язку з чим станом на 01.05.2021р. заборгованість зі сплати аліментів склала 47646,20 грн.

Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, взагалі не спілкується з ним. Син від батька не отримує жодного подарунку на день народження, тобто відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує сина вдома, у дитячому дошкільному закладі, у школі.

Позивач вважає, що відповідач свідомо та системно на протязі десяти років ухиляється від надання матеріальної, моральної та духовної підтримки сина, оскільки проживає в одному місті з ним, однак не шукає зустрічі, не телефонує аби поспілкуватися.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд винести рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, наполягали на позбавлені батьківських прав відповідача відносно сина.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав. Лише 25.08.2021р. на адресу Ананьївського районного суду Одеської області від нього надійшли письмові пояснення по суті позовної заяви позивача, проти задоволення якої він категорично заперечує. Аналогічними його пояснення були і під час судового розгляду справи, а саме те, що він сплачував аліменти протягом 12 років. Він намагався спілкуватися із сином, але потім позивач заборонила йому спілкуватися із сином. Він бажає спілкуватися і по можливості буде сплачувати аліменти. В останнє він спілкувався з дитиною чотири роки тому. На даний час в нього є номер телефону сина, але до серпня місяця його у відповідача не було.

Роки два тому відповідачу державна виконавча служба надала номер карти і він сплачував позивачу аліменти на карту. Квитанції про сплату аліментів він у виконавчу службу не направляє, оскільки йому про це ніхто не казав. В останнє він сплатив аліменти у вересні. Протягом двох років він не працює за станом свого здоров`я. Він не возив сина до лікарні. Відповідач навіть брав кредити на сплату аліментів, але письмових доказів у нього немає. Вони проживають із сином на відстані півтора кілометра. Визнав, що дійсно на протязі 13 років він з сином не спілкувався.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської міської ради на розгляд справи в судове засіданні не з`явився, але в матеріалах справи є клопотання голови Ананьївської міської ради, в якому він просить здійснити розгляд справи без участі представника третьої особи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона рідна тітка неповнолітньому ОСОБА_7 , з відповідачем неприязних відносин немає. Коли позивач та відповідач проживали разом, то в їх сім`ї були часті сварки, що призвело до розлучення. Після розлучення відповідач з дитиною не спілкувався, у всіх святах вона приймала участь, також приїздила до дитини в лікарню, оскільки дитина їй дорога. Батька не було при цьому. ОСОБА_7 до 9 років взагалі не знав хто його батько, який не спілкувався з ним та не навчав його. Дитина могла приїхати до неї лише на літні канікули, без поважних причин позивач не залишила його. З дитиною про батька вони не спілкувалися та намагалися оберігати від цього.

Неповнолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивач це його мати. Десь у 9 років він дізнався, що в нього є батько. До цього він його не знав та не спілкувався, лише перед судом в м. Ананьєві. Мати ніколи не забороняла йому спілкуватися з батьком. Чотири роки тому він не захотів з ним говорити, оскільки не знав хто він такий. Батько не відвідував його в лікарні, матеріальної допомоги не надавав. Після першого судового засідання відповідач телефонував йому, але він з ним не розмовляв, це було його рішення, мати йому не забороняла. З днем народженням батько його не вітав та не робив спроб спілкуватися з ним.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вони сусіди. Вона відповідача бачила лише тоді, коли ОСОБА_7 був маленький. Після розлучення вона не бачила, щоб батько приходив до сина, спілкувався з ним, щоб гуляв або відвідував його.

Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, пояснення відповідача та неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини справи.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданого 27.06.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, вбачається, що його батьками є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_9 , між якими 08.06.2010р. було розірвано шлюб (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого 08.06.2010р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 09.06.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_11 ».

Згідно довідки Ананьївської міської ради від 12.05.2021р. №1811, яка видана ОСОБА_3 про те, що вона зареєстрована по АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: чоловік ОСОБА_10 та син ОСОБА_5 .

З розрахунку заборгованості по аліментам, виданого державним виконавцем Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лютовою А.І., вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 станом на 01.05.2021р. складає - 47646,20 грн.

В характеристиці, виданою 18.05.2021р. КУ «Ананьївський ліцей №2 Ананьївської міської ради», зазначено, що ОСОБА_5 навчається у 8-у класі КУ «Ананьївський ліцей №2 Ананьївської міської ради». Тато, ОСОБА_9 , не бере участі у навчанні та вихованні сина, жодного разу не відвідував навчального закладу де він навчається, матеріально не допомагає, з дитиною не підтримує зв`язку.

Частинами 2 та 3 ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України однією з підстав позбавлення батьківських прав мати, батька може бути, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.16 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи встановлені судом факти та досліджені письмові докази, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наданих суду усно та в письмовому виді, щодо виконання своїх батьківських обов`язків, шляхом сплати аліментів на утримання сина, адже з розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що ним були сплачені аліменти лише в грудні 2019р. в сумі 3000,00 грн., в січні 2020р. - 2388,00 грн. та в лютому 2020р. - 2029,80 грн. Крім того, ним були надані суду лише шість квитанцій, з яких вбачається, що на картку ОСОБА_3 були перераховані кошти в різних сумах у різні періоди, але не в повному обсязі, а тому на загальну суму заборгованості, яка вказана в розрахунку державного виконавця, вони не вплинули. Отже, відповідач протягом 2019-2021р.р. не сплачував або не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина, що має місце ухилення ним як батька від виконання своїх обов`язків.

Також не знайшли своїх підтверджень доводи відповідача, що він бажає спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні, а позивач забороняє йому спілкуватися з ним, навіть в телефонному режимі. Адже, відповідач особисто підтвердив той факт, що в останнє спілкувався з сином 4 роки тому, а його номер телефону в нього з`явився лише після відкриття провадження у даній цивільній справі.

Так, відповідно до ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст.158 СУ України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішується органом опіки та піклування за заявою матері, батька дитини. Орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, про що постановляє рішення.

Крім того, ст.159 СК України, передбачено вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї . Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

А ні відповідних рішень органу опіки та піклування чи судових органів, а ні доказів звернення до них за захистом свого право на особисте спілкування з сином, відповідач суду не надав.

Суд, дослідивши висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Ананьївської міської ради від 29.07.2021р., затверджений рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 04.08.2021р. №216, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймає його до уваги, оскільки вважає його прийнятим лише на підставі пояснень відповідача. Опікунська рада при виконавчому комітеті Ананьївської міської ради не вислухала думку дитини ОСОБА_5 , якому на дату прийняття висновку вже виповнилося 14 років, а також не прийняла до уваги, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, тобто не спілкується з ним та не надає належної матеріальної та моральної підтримки.

В судовому засіданні відповідачу було роз`яснено, що в разі прийняття судом рішення про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , він, відповідно до ст.169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про їх поновлення, за умов, якщо зміниться його поведінка відносно сина та відпадуть обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та вказані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.150, 164 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.12, 81, 89, 263, 265, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28.12.2021р.

СУДДЯ