головуючий у суді І інстанції Комарцева К.В.
провадження № 22-ц/824/9414/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Гаращенка Д.Р.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» - адвоката Головенка Дмитра Олександровича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» в особі керівника Осипенка Сергія Васильовича про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 до ЖБК «Захисник», ТОВ «ОСВ Практик» про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 січня 2015 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (надалі по тексту - спірна квартира).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2015 року майнові права на вказану спірну квартиру перейшли від ОСОБА_2 до ОСОБА_3

04 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір відступлення прав за договором, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору права за договором купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру, укладеним між ТОВ «ОСВ Практик» та ОСОБА_2 19 січня 2015 року.

20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» (замовник), та TOB «ОСВ Практик» (генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2.

За цим договором генпідрядник зобов`язувався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою - АДРЕСА_2 . Запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року.

Відповідно до довідки ТОВ «ОСВ Практик» № 80 від 15 грудня 2015 року термін дії договорів купівлі продажу зазначених квартир подовжено до 20 січня 2016 року.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, сплативши 245 050 грн на користь ТОВ «ОСВ Практик». При цьому, відповідачі не виконують умови договору.

Ці обставини свідчать про невизнання відповідачами факту переходу майнових прав до позивача, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний момент не існує жодного документа, який може бути доказом отримання позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості, що у свою чергу є грубим порушенням прав та інтересів позивача. На сьогодні будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідачі не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ЖБК «Захисник», ТОВ «ОСВ Практик» про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії.

Визнано майнові права за ОСОБА_1 на квартиру будівельний номер АДРЕСА_3 , у розмірі профінансованого внеску у сумі 245 050 грн згідно з договором купівлі - продажу від 19 січня 2015 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки про визнання майнових прав за ОСОБА_1 на квартиру у розмірі профінансованого внеску згідно з договором купівлі-продажу, - придбанням позивачем майнових прав на спірну однокімнатну квартиру та не визнанням ЖБК «Захисник» умов договору купівлі-продажу майнових прав, а також тим, що задоволення позову забезпечить захист та поновлення прав позивача.

Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва шляхом передачі у натурі квартир, - суд першої інстанції вважав передчасними з огляду на те, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а будівництво у житловому будинку АДРЕСА_2 не завершено, отже, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ЖБК «Захисник» - адвокат Головенко Д.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без повного дослідженням обставин справи, з огляду на таке.

Також, апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не є членом кооперативу (ЖБК «Захисник»), а тому не має права на участь у діяльності кооперативу, у тому числі шляхом отримання права на частку майна кооперативу; позов не може бути поданий не членом кооперативу, а членом кооперативу - лише з питань його виключення; договір купівлі-продажу майнових прав від 14 вересня 2015 року укладено з порушенням вимог законодавства; на спірні правовідносини, які склалися між позивачем та ЖБК «Захисник», компетенція суду не поширюється, оскільки такі питання стосуються статутної діяльності цієї організації; договір відступлення прав за договором від 04 квітня 2019 року укладений з порушенням вимог законодавства.

А також, апелянт вказував, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права та до позовних вимог, пред`явлених до ЖБК «Захисник», підлягає застосуванню строк позовної давності, про що зроблено відповідну заяву під час розгляду справи; суд першої інстанції не дав оцінки жодному доводу ЖБК «Захисник»; об`єкт будівництва на сьогодні не введено в експлуатацію; за відсутності такого об`єкту цивільних прав як квартира АДРЕСА_1 незаконним є рішення суду про визнання майнових прав позивача на такий об`єкт нерухомості

Від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, у яких вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ЖБК «Захисник» та посилалася на те, що вона не є членом кооперативу, а набула майнові права на підставі договірних відносин, та не несе відповідальність за невиконання договору генерального підряду будь-ким з відповідачів. Фактично об`єкт інвестування у вигляді спірної однокімнатної квартири не побудований, не зданий в експлуатацію, не переданий позивачу за актом приймання-передачі, та, як наслідок, не оформлений в установленому законом порядку на праві власності на позивача, тому за чинним законодавством України за позивачем мають бути визнані майнові права на частку в об`єкті незавершеного будівництва у розмірі профінансованого внеску.

ТОВ «ОСВ «Практик», повідомлене належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направило.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 03 листопада 2021 року визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Березовенко Р.В., Гаращенка Д.Р.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.

19 січня 2015 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9 т. 1).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2015 року спадкоємцем майнових прав на спірну квартиру ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина - ОСОБА_3 (а.с. 12 т. 1).

04 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений договір відступлення прав за договором.

Відповідно до умов якого, первісний кредитор відступає новому кредитору права за договором купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру, укладеним між ТОВ «ОСВ Практик» та ОСОБА_2 від 19 січня 2015 року (а.с. 13 т. 1).

20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» (замовник), та TOB «ОСВ Практик» (генеральний підрядник) укладений договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 (а.с. 20-26 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 цього договору генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 12 цього договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник», замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено у пункті 1.2 договору. Генпідрядник зобов`язується завершити виконання робіт не пізніше 14 календарних місяців з дати отримання від замовника першого платежу згідно з пунктом 4 цього договору за умови своєчасного фінансування будівництва замовником (пункт 2.3 договору).

Відповідно до довідки ТОВ «ОСВ Практик» № 29 від 24 травня 2019 року, ОСОБА_1 є власником майнових прав на спірну квартиру, ОСОБА_1 сплатила 245 050 грн., що становить 10 % вартості майнових прав (а.с. 34 т. 1).

Відповідно до листа від 15 липня 2019 року, ЖБК «Захисник» повідомило ТОВ «ОСВ Практик» про відмову в односторонньому порядку від зобов`язань за договором генерального підряду № 2, у зв`язку із суттєвим порушенням ТОВ «ОСВ Практик» строків будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим закінчення будівництва у строк стало явно неможливим (а.с. 35 т. 1).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульований статтею 331 ЦК України, за приписами частини 2 якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Отже, об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). Будівельні матеріали - це різні за складом, структурою, формою та властивостями речовини, застосовувані безпосередньо для будівництва споруд або для виготовлення з них збірних елементів на спеціалізованих підприємствах.

У той же час, об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, квартиру тощо) у розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Визнання судовим рішенням права власності цієї особи на об`єкт незавершеного будівництва ні за яких умов не спричиняє правового наслідку у вигляді отримання таким майном (сукупністю будівельних матеріалів) статусу новоствореного нерухомого майна.

Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 916/633/19.

Підсумовуючи, колегія апеляційного суду вважає, що зазначена в оскаржуваному рішенні суду частка в об`єкті незавершеного будівництва у розмірі профінансованого внеску не відповідає ознакам новоствореного нерухомого майна, оскільки житловий комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , не є новоствореним, оскільки будинок не прийнятий в експлуатацію та не зареєстрований належним чином.

Пунктом 15 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до виникнення права власності на таке майно, право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 2, 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Колегія апеляційного суду вважає, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19) та у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Зазначене вище дає підстави колегії апеляційного суду для висновку про те, що право позивача є порушеним, однак останнім обраний неправильний спосіб захисту прав, який за встановлених судом обставин, - є неефективним.

При цьому, апеляційний суд не надає оцінку усім іншим аргументам апеляційної скарги, оскільки обрання позивачем неправильного способу захисту порушеного права є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у силу вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими з прийняттям постанови по суті вимог позивача.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач звільнена від сплати судового збору у силу вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 270 грн належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» - адвоката Головенка Дмитра Олександровича задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» в особі керівника Осипенка Сергія Васильовича про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Компенсувати Житлово-будівельному кооперативу «Захисник» судовий збір у розмірі 2 270 грн за рахунок бюджету.

Інформація про стягувача: Житлово-будівельний кооператив «Захисник», місцезнаходження: 02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, 19, .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків передбачених статтею 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 20 грудня 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

Д.Р. Гаращенко