Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2021 Справа №607/13460/21

02 грудня 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Скали В.І.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, просив встановлити факт належності ОСОБА_2 реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським райБТІ 20 січня 1993 року та договору пожиттєвого утримання, посвідченого Першою тернопільською держнотконторою 13 січня 1993 року за реєстровим №2-120.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що спірний житловий будинок належав його діду ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів йому все своє майно. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі на належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 . Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на належний останньому спірний житловий будинок, у зв`язку з наявністю розбіжностей у прізвищі спадкодавця у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть.

Зокрема, у реєстраційному посвідченні, виданому Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 20 січня 1993 року зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору пожиттєвого утримання, посвідченого Першою тернопільською держнотконторою 13 січня 1993 року за реєстровим №2-120. Разом з тим, з інформації довідки за №730, виданої 28 жовтня 2016 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації встановлено, що спірний житловий будинок станом на 28 жовтня 2016 року належить ОСОБА_2

15 червня 2021 року він звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилок у вказаному договорі пожиттєвого утримання, вказавши в останньому прізвище набувача « ОСОБА_4 ». Однак, одержав відмову у зв`язку з тим, що вказане виправлення можливе лише за заявою ОСОБА_2 .

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача адвокат Зварич О.Б. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися. Попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Судом встановлено, що 13 січня 1993 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір пожиттєвого утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-120. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , житловою площею 38 кв.м.

З реєстраційного посвідчення від 20 січня 1993 року, виданого Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, записаним в реєстрову книгу за №288 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі договору пожиттєвого утримання, посвідченого Першою тернопільською держнотконторою 13 січня 1993 за реєстровим №2-120.

Як слідує з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №730 від 28 жовтня 2016 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунок бюро технічної інвентаризації, станом на 28 жовтня 2016 року по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 . Станом на 01 січня 2013 року право власності на майно було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору пожиттєвого утримання, посвідченого Першою тернопільською держнотконторою 13 січня 1993 року за реєстровим №2-120.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 21 жовтня 2008 року зареєстрований в реєстрі за №308, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 грудня 2011 року, виданим Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №25.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на спірний житловий будинок.

Як вбачається з довідки за №325 від 16 липня 2021 року, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку померлий був зареєстрований та проживав один.

11 травня 2012 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №255/2012 після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла законний представник ОСОБА_6 , від 11 травня 2012 року про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №255/2012 встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Інші спадкоємці за законом та за заповітом із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Крім цього, ОСОБА_1 частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_2 отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 02 березня 2021 року за №46/023, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з наявністю розбіжностей у прізвищі спадкодавця у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть. У свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_4 », а у договорі пожиттєвого утримання, реєстраційному посвідченні на спірний житловий будинок прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_7 ».

15 червня 2021 року позивач звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою в якій просив виправити технічну помилку у написанні прізвища його діда ОСОБА_2 , допущену при посвідченні договору пожиттєвого утримання від 13 січня 1993 року.

Як вбачається з відповіді Першої тернопільської державної нотаріальної контори за №1638/01-16 від 25 червня 2021 року, позивачу роз`яснено, що оскільки ОСОБА_2 , який був стороною у договорі пожиттєвого утримання від ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, зробити відповідні виправлення не є можливим.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 належить реєстраційне посвідчення, видане Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 20 січня 1993 року на підставі договору пожиттєвого утримання, посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 13 січня 1993 року за реєстровим №2-120, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 13 січня 1993 року, що підтверджено в судовому засіданні наявними у справі доказами.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом на належний йому спірний житловий будинок. Спадщину прийняв позивач, шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкував належний йому спірний житловий будинок.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з наявністю розбіжностей у прізвищі спадкодавця у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть.

При цьому, в судовому засіданні встановлено факт належності спадкодавцеві вказаних правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, вул. Зелена, 11, с. Підгородне Тернопільського району Тернопільської області, .

Треті особи: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, ;

Перша тернопільська державна нотаріальна контора, вул. Коперника, 1, м. Тернопіль, .

Повне рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуюча І.М. Черніцька