Справа 752/4503/17
провадження № 6/752/995/21
УХВАЛА

01.12.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. звернулась з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 54458525 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/4503/17 від 31.07.2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із 01.03.2017 року у до досягнення кожної дитини повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку. В рамках зазначеного виконавчого провадження були внесені відомості про боржника до реєстру, винесено постанову про арешт коштів боржника, винесено постанову про арешт майна боржника, а також винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тощо. Станом на 01.11.2021 року заборгованість боржника по сплаті аліментів за період із 01.07.2020 р. по 31.10.2021 р. становить суму в розмірі 102317,33 грн., що перевищує суму відповідних платежів за один рік. 26.11.2021 року було винесено постанову про накладення штрафу в сумі 20463,47 грн. Згідно відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1 . За вказаною адресою було здійснено вихід, однак, двері не відчинили, про що було складено відповідні акти від 05.08.2021 р. та 27.10.2021 р. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що боржник до відділу для надання пояснень з приводу невиконання виконавчого документу не з`являється, рішення суду належним чином не виконує, та боржник фактично ухиляється від його належного виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів, а тому державний виконавець вимушена звернутись до суду із даним поданням та просить суд ухвалити рішення про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнку ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи зі змісту п. 13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України).

Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України).

Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 54458525 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/4503/17 від 31.07.2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із 01.03.2017 року у до досягнення кожної дитини повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку.

З матеріалів подання вбачається, що в рамках зазначеного виконавчого провадження були внесені відомості про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , а також винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тощо.

Станом на 01.11.2021 року заборгованість боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період із 01.07.2020 р. по 31.10.2021 р. становить суму в розмірі 102317,33 грн.

26.11.2021 року було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в сумі 20463,47 грн.

Згідно відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_1 зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

Державний виконавець зазначає, що за вказаною адресою було здійснено вихід, однак, двері не відчинили, про що було складено відповідні акти від 05.08.2021 р. та 27.10.2021 р.

Однак, варто вказати на те, що будь-яких доказів на підтвердження належного направлення та, відповідно, отримання боржником ОСОБА_1 постанов, винесених в рамках зазначеного виконавчого провадження, - до матеріалів подання не долучено, як і не долучено докази на підтвердження направлення та, відповідно, отримання боржником викликів державного виконавця.

Крім того, державним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до квартири, яка на праві власності належить боржнику, - не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а і реєстрацію боржника у вказаній квартирі, його фактичне проживання за вказаною адресою.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до житла, а додані до подання акти державного виконавця, на думку суду, не можуть вважатися такими доказами, оскільки, в них вказано лише про те, що двері ніхто не відкрив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з подання та доданих до нього документів, - не вбачається, що боржник отримав постанови, які виносились в рамках виконавчого провадження, виклики державного виконавця і що боржник, будучи обізнаним про наявність виконавчого провадженняь, - добровільно не надав доступу до житла.

Окремо слід зауважити про те, що подання державного виконавця не містить доказів того, що боржник отримав повідомлення про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, вимога виконавця про надання доступу до житла взагалі не надсилалась боржнику, а тому в даному випадку акти державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, на думку суду, - не можуть бути оцінені як належні та допустимі докази факту перешкоджання входженню виконавця до квартири.

На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не було надано достатніх доказів на підтвердження обізнаності боржника про виконавче провадження, вчинення виконавчих дій, а також перешкоджання входження виконавця до квартири, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко