Провадження № 2/522/7900/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Косіциної В.В., розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її та членам її сім`ї на праві власності належить ізольована квартира в рівних частках, де зареєстрованим також значиться відповідач. При цьому, відповідач не є членом сім`ї позивача та фактично не проживає за зареєстрованим місцем проживання у квартирі понад 7 років. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження позивачем своїм майном.

В судове засідання представник позивача не з`явився, 09.12.2021 року подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, також в ній він зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідачі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного провадження, а отже на виготовлення повного тексту в суду є п`ять днів, а тому керуючись положеннями ст. 268 ЦПК датою даного рішення є дата складання його повного тексту 13 грудня 2021 року.

Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі розпорядження органу приватизації № 219458 від 16.10.2012 року та свідоцтва № 8-23897 від 16.10.2012 року про право власності на житло належить на правах спільної (часткової) власності в рівних частках ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,90 кв.м. (а.с. 7-8).

Вищезазначене також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36864928 від 20.12.2012 та Довідкою Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 20.11.2012 року № 810-П (а.с. 9-11).

З Довідки № 122 (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 04.02.2013 року виданої ОСОБА_1 вбачається, що вона постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що також додатково підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с. 12-18), а також проживають та зареєстровані особи (члена сім`ї): ОСОБА_3 - донька; ОСОБА_4 - син, а ОСОБА_1 , як відповідальна особа.

Водночас, відповідно до відомостей наданих Департаментом адміністративних послуг Одеської міської Ради № K1-124019-ф/л від 26.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано таі особи:

Син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 21.06.2002 року;

Донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 21.06.2004 року;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 28.03.2014 року.

Однак, за твердженням позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є членом її сім`ї та не проживає в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , понад 7років.

Разом з тим, оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо його зареєстрованого місця проживання (перебування).

09.09.2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Крім того, актами жильців АДРЕСА_1 , останній складений 01.11.2021 року, було підтверджено, що ОСОБА_2 , з 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Показання сусідів: ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_1 ; ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_2 ; ОСОБА_7 , паспорт серії НОМЕР_3 , а також підписом ОСОБА_8 , паспорт серії НОМЕР_4 в акті від 01.11.2021 року, було засвідчено їх особистими підписами та начальником Виробничої дільниці № 6 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс» Порто-Франківський» (а.с. 20, 74).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 фактично не проживає, не сплачує комунальні послуги, фактично проживає за іншою адресою.

Судом додатково встановлено, що ОСОБА_2 не є колишнім чоловіком доньки позивачки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в квартирі не проживає та не є членом сім`ї позивача. За комунальні послуги та інші витрати по експлуатації квартири не сплачуються кошти. Тягар утримання квартири лежить на позивачеві.

У зв`язку з реєстрацією на спірній житловій площі відповідача, позивач змушений сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги за відповідача, що ставить позивача також в скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що відповідач на теперішній час в АДРЕСА_1 не проживає понад один рік, що підтверджується матеріалами справи, вселитися в квартиру не намагався, в чому ніхто й не перешкоджав, не має на даній житловій площі особистих речей, суд доходить висновку, що відповідач внаслідок відсутності понад встановлені строки в даному будинку втратив право користування цією квартирою.

За таких обставин, враховуючи те, що реєстрація ОСОБА_2 створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою, ці перешкоди мають бути усунуті, а тому суд задовольняє вимоги позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 282-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Після набрання законної сили, судове рішення є підставою зняття особи з реєстрації місця проживання.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 13 грудня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.

13.12.21