Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/360/21
Провадження №2/433/229/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Цимбалюк С.В.,

позивача ОСОБА_1 - в режимі відеоконференції,

представника позивача адвоката Осика М.І. - в режимі відеоконференції,

відповідача ОСОБА_2 - в режимі відеоконференції,

представника відповідача адвоката Смолія Д.С. - в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яку представляє ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування вимог якої зазначено, що 25 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 травня 2020 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішувалось, оскільки між позивачем та відповідачем на момент розірвання шлюбу було досягнуто домовленості щодо місця проживання дитини з матір`ю та участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Фактично з моменту розірвання шлюбу у позивача та відповідача почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом з нею стосовно неможливості спілкування позивача з його сином. Одним із таких прикладів стало обмеження у перебуванні сина позивача разом з ним впродовж вихідних та святкових днів, обмеження дитини у відвідуванні спортивних секцій, змагань тощо. За час перебування дитини з батьком, з дозволу відповідача, позивач постійно піклується про моральний стан та належне виховання дитини, а також його здоров`я. Позивачем вживаються заходи щодо залучення дитини до різноманітних спортивних секцій, дитячих свят, відвідування факультативних занять, з метою підготовки до відвідування школи. Всі намагання позивача, шляхом перемовин врегулювання даного спору щодо участі у вихованні дитини, призводять до виникнення конфліктних ситуацій та виклику працівників поліції, оскільки відповідач у різний спосіб перешкоджає позивачу та не бажає його присутності, шляхом створення штучних перешкод, зокрема, зміна місць проживання, приховування дитини, зміна номерів телефону, звільнення з роботи, через які відповідач позбавлений можливості зустрічатися з сином та приймати участь у його вихованні. Внаслідок цього, права позивача як батька є порушеними. Крім того, конфліктні ситуації призводять до хвилювань дитини, щодо можливості його подальшого спілкування з батьком. З огляду на викладені обставини, а також на чисельні спроби позивача у позасудовому порядку врегулювати спір щодо участі батька у вихованні сина, шляхом укладення договору в порядку ч.4 ст. 157 СК України, відповідач не вчинила жодних активних дій зі свого боку, а навпаки створила умови, за яких позивач не обізнаний навіть про місцезнаходження його сина, і з цією метою вимушений з цього приводу звертатися з відповідними заяви до правоохоронних органів. На підтвердження наявної можливості забезпечити гідний та належний матеріальний стан дитини, а також його належне виховання, позивач має постійне місце роботи у правоохоронному органі на керівній посаді, отримує стабільну гідну заробітну плату, а також має постійне місце мешкання. З урахуванням графіку роботи позивача, останній має реальну можливість приймати активну участь у житті та вихованні свого сина. На підставі викладеного, позивач просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні з сином, встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з сином такий спосіб участі, а саме: спільний відпочинок та спілкування разом з ним в період часу з 19-00 год. кожної п`ятниці по 12-00 год. кожної середи по 12-00 год. неділі щотижня; спільний відпочинок та спілкування разом з ним на період щорічної відпуски тривалістю 30 днів на рік та додаткової відпустки як учасника бойових дій тривалістю 15 діб на рік, за попереднім погодженням з відповідачем; в день побачень з сином забирати останнього із закладів освіти, в яких він навчається; необмежене спілкування особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; та зобов`язати відповідача за два дні до зустрічі батька з його чином надавати йому інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування дитини, а в разі настання таких змін, повідомляти про зміни на наступний день після їх настання.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 24 березня 2021 року відкрито провадження в даній справі та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Відповідач скористалась своїм правом на подання відзиву та 29 червня 2021 надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила визначити час спілкування позивача з сином з урахуванням інтересів дитини та враховуючи висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області у вихідні дні: субота з 10 до 18 години, неділя з 10 до 15 години. В іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача вимоги, зазначені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Крім того, зазначив, що позивач ОСОБА_1 є лідером в житті сина. Він постійно піклується про нього, займається виховним та освітнім процесом, відвідуванням позашкільних заходів.

Позивач в судовому засіданні вимоги, зазначені в позовній заяві також підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що син сам просить, щоб він забирав його з дитячого садка і щоб він проводив з ним час. Він водить його до секції карате у понеділок, середу та п`ятницю з 17-45 до 18-45, та возить до м. Лисичанська на танцювальний гурток у суботу та неділю о 09-00, що також просить врахувати при ухваленні рішення по справі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні зазначили, що доводи позивача про те, що відповідач чинить перешкоди йому щодо можливості спілкування з дитиною обгрунтовуються його припущеннями. Позивач не приховує дитину та не зміню місце проживання. Дитина відвідує дошкільний заклад, а позивач забирає сина в любий час, коли йому забажається та без попередження відповідача. Відповідач підтримує право батька спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні, але все це повинно відбуватися з урахуванням інтересів дитини. Вважають, що графік зустрічей позивача з сином повинен відбуватися так, щоб унеможливити порушення режиму дня та навчання дитини. Вважають позовні вимоги позивача необгрунтованими та безпідставними і такими, що порушують інтереси дитини.

Третя особа - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області у судове засідання свого представника не направили. Суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Крім того, просили прийняти рішення в інтересах дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2020 розірвано (а.с. 24-25).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 23).

Позивач зазначає, що фактично з моменту розірвання шлюбу у нього та відповідача почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом з нею стосовно неможливості спілкування позивача з його сином.

На підтвердження наявної можливості забезпечити гідний та належний матеріальний стан дитини, а також його належне виховання, позивачем надано копію службової характеристики, згідно якої ОСОБА_1 - капітан Служби судової охорони командир взводу швидкого реагування територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, зарекомендував себе як енергійний, вимогливий та грамотний керівник, свої функціональні та службові обов`язки знає (а.с. 20).

Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , останній мешкає в однокімнатній квартирі, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Квартира відповідає санітарно-гігієнічним нормам, усі комунальні послуги в наявності. Присутні дитячі речи та іграшки. Зі слів ОСОБА_1 в квартирі він проживає сам, періодично у нього остається з ночівлею його син. Для перебування дитини в квартирі створені належні умови (а.с. 78).

Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 , остання мешкає в однокімнатній квартирі, яка належить бабусі дитини на підставі договору купівлі-продажу. Квартира відповідає санітарно-гігієнічним нормам, усі комунальні послуги в наявності. Зі слів ОСОБА_6 вона мешкає з сином. В квартирі є необхідні умови для проживання дитини (а.с. 95).

Відповідно до копії довідки № 192 від 07.10.2020, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад № 11 відділу освіти Сєвєродонецької міської ради з 18.07.2018 по теперішній час (а.с. 98).

Згідно копії довідки від 07.06.2021, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 з 07.05.2021 на посаді мерчендайзера по теперішній час (а.с. 99).

Згідно довідки № 66 від 26.05.2021, ОСОБА_5 відвідує страшу групу № 11 Ясел-садка № 11 м. Сєвєродонецька Луганської області. Дитина завжди охайна, доглянута. Хлопчика приводять та забирають з закладу як батько так і мати. Мати та батько спілкуються з вихователями групи, цікавляться життям та успіхами сина (а.с. 110).

Відповідно до витягу з протоколу дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин № 70 від 01.06.2021, психологом Ясел-садка № 11 було проведено обстеження дитини та встановлено, емоційний стан дитини відповідає віковим нормам. Рівень розвитку соціального інтелекту дитини задовільний. Аналіз результатів обстеження вказує на слабкість позитивних міжособистісних стосунків у родині. У хлопчика дуже високий рівень тривожності. Сімейна ситуація сприймається хлопчиком як нестабільна, конфліктна, що провокує у нього демонстративність, прояви істерики та афективно-взривчату поведінку. Внаслідок чого в психологічному статусі дитини присутні фрустраційні прояви потреби в близьких емоційних контактах з батьком (а.с. 111)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 № 2258 від 30.06.2021, ОСОБА_1 - батько дитини, проживає у власній квартирі, яка облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, в квартирі створені належні умови для проживання дитини. Проходить службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області. Характеризується позитивно. Має сертифікат та медичну довідку про проходження наркологічного та психіатричного оглядів. Відповідним спеціалістом Ясел-садка № 11 було проведено дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин ОСОБА_5 , згідно якого у хлопчика дуже високий рівень тривожності, сімейна ситуація сприймається ним як нестабільна та конфліктна. Внаслідок чого в психологічному статусі дитини присутні фрустраційні прояви потреби в близьких емоційних контактах з батьком. Провівши бесіду з батьками, врахувавши графік роботи батька, вік дитини, а також враховуючи, що запропонований батьком графік побачень фактично унеможливлює необхідне для повноцінного розвитку спілкування дитини з матір`ю , беручи до уваги конфлікті стосунки між батьками та наявність висновку психолога, враховуючи інтереси дитини і бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області вважає за можливе визначити наступний графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 з 10-00 год. суботи до 18-00 год неділі з ночівлею, а в інші дні та часи з попередньої домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини. Батькам роз`яснено, що вони не мають права перешкоджати один одному в здійсненні своїх прав у вихованні сина і про відповідальність за нетактовну поведінку і негативний вплив на дитину щодо кожного з них при спілкуванні з сином (а.с. 108).

Витяг з протоколу дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин № 70 від 01.06.2021, наданого психологом Ясел-садка № 11 за своїми висновками не суперечить попередньо наданим висновкам органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Із зазначених норм слідує, що першочерговим є саме інтереси дитини.

Взаємовідносини між дітьми та батьками підпадають під поняття «сімейне життя», як одне із основоположних прав, яке гарантовано в статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (див. наприклад рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Vermeire v. Belgium» [1], пункт 51 рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy »[2]), що також знайшло відображення і в Сімейному кодексі України (далі СК).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про участь батька у вихованні сина становить собою втручання у право на повагу до сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції.

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право сторін «законом» Суд враховує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення , можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування .

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Як зазначалося вище, згідно висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 № 2258 від 30.06.2021, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області вважає за можливе визначити наступний графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 з 10-00 год. суботи до 18-00 год неділі з ночівлею, а в інші дні та часи з попередньої домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини.

При цьому, суд враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач здійснює перешкоди в його участі у вихованні та спілкуванні з сином, а надані пояснення ґрунтуються виключно на припущеннях та не є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення з боку відповідача будь-яких перешкод у спілкуванні батька з сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду. Так, у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 76-81, 142, 200, 206, 223, 258, 259, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яку представляє ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такий спосіб участі, а саме:

-Спільний відпочинок та спілкування разом із батьком - ОСОБА_1 в період часу понеділок, середа, п`ятниця з ночівлею та кожної другої та четвертої суботи і неділі у період часу з 10-00 години суботи до 18-00 години неділі з ночівлею;

-Спільний відпочинок та спілкування разом із батьком на період щорічної відпустки ОСОБА_1 тривалістю 30 днів на рік та додаткової відпуски ОСОБА_1 як учасника бойових дій тривалістю 15 діб на рік, за попереднім погодженням з ОСОБА_2 ;

-В день побачень з сином - ОСОБА_5 , забирати останнього із закладів освіти (дошкільною, позашкільної тощо), в яких він навчається;

-Необмежене спілкування особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином, , такий спосіб участі.

Такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 здійснювати не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Луганської області, бульв. Дружби Народів, б. 32-а, м. Сєвєродонецьк Луганської області, .

Суддя О.С. Певна

27.09.21