Провадження №: 2-о/755/576/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. перевіривши виконання вимог ст. 316 ЦПК України за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2021 року цивільну справу № 753/17113/21 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 року, цивільну справу № 753/17113/21 передано на розгляд головуючій судді Виниченко Л.М.

Вивчивши матеріали заяви встановлено, що дана справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначено нормою ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Аналіз абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України дає можливості дійти висновку, що заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України, тобто заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, на відміну від заяви про встановлення факту народження на цій території, подається з урахуванням загальних правил підсудності передбачених для справ окремого провадження про встановлення юридичних фактів.

Місцем проживання (перебування) заявника в даному випадку являється зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, що кореспондується з положеннями ст. 29 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має особа, для якої підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів має значення з метою охорони її прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В даному випадку заявником, що прагне встановити факт смерті її батька для подальшого отримання свідоцтва про смерть, що тягне за собою виникнення майнових спадкових прав є ОСОБА_1 , місце проживання якої і є визначальним згідно зі ст. 316, абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, при вирішенні питання про територіальну підсудність справи.

Зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 , що також підтверджується доданою до заяви копією паспорта заявника, зазначено АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Червоногвардійського районного суду м. Макіївки.

Жодних доказів зареєстрованого місця проживання у Дніпровському районі м. Києва заявником до заяви не додано.

Вирішуючи питання щодо підсудності справи Дніпровському районному суду м. Києва, суд бере до уваги наступне.

Представником заявника до заяви додано копію довідки від 01.04.2015 року № 3004-10275 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносно заявника ОСОБА_1 , зі змісту якої убачається, що її фактичним місцем проживання/перебування є АДРЕСА_2 .

Відповідно до преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Так, форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 року включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, 09.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, якою внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності 16.08.2017 року.

Отже, з 16.08.2017 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» , у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду. Суди згідно з визначеною відповідно до цього Закону підсудністю та відповідно до вимог процесуального законодавства здійснюють розгляд справ та вирішують процесуальні питання, які виникають після ухвалення судового рішення.

02 вересня 2014 року головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» винесено розпорядження № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», відповідно до якого територіальну підсудність цивільних справ підсудних Червоногвардійському районному суду м. Макіївки визначено Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

Таким чином, з урахуванням встановленої цивільним процесуальним законом норми ч. 1 ст. 316 ЦПК України щодо підсудності справ про встановлення факту, що має юридичне значення та вимог абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті слід передати на розгляд за підсудністю до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вимогами ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 19, 31, 316, 317, 353 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 753/17113/21 (Провадження № 2-о/755/576/21) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті передати на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 23 вересня 2021 року.

Суддя