Справа № 305/2245/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.,

за участі секретарки судового засідання Мацоли О.-Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2020 року, ухвалене суддею Ємчуком В. Е.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів.

Позов обґрунтований тим, що 20 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі управління соцзахисту населення, управління) про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Як наслідок, 28 лютого 2014 року управлінням соцзахисту населення відповідачці була призначена така допомога у період з 01.02.2014 по 06.06.2014 у розмірі 921,48 грн щомісячно та з 07.06.2014 по 31.07.2014 у сумі 1 171,48 грн щомісячно.

Згодом ОСОБА_1 також неодноразово зверталася до управління соцзахисту населення про призначення їй цієї допомоги, а саме: 11.08.2014, 19.02.2015, 21.08.2015, 09.02.2016, 30.08.2016, 27.02.2017, 21.08.2017, 22.02.2018, 27.08.2018 і 27.02.2019, де відповідачці за ці періоди також призначалася відповідна щомісячна державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї, яка була виплачена ОСОБА_1 у повному обсязі і склала за період з 01.02.2014 по 31.01.2019 в загальному розмірі 79 604,08 гривень.

Зазначало, що при кожному зверненні до управління соцзахисту населення ОСОБА_1 заповняла декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та жодного разу не вказала, що у її чоловіка ОСОБА_2 є два зареєстровані за ним в установленому законом порядку транспортні засоби. Так, після чергового звернення 27.02.2019 відповідачкою до управління про призначення соціальної допомоги, яка вкотре була їй призначена, 05.03.2019 головним державним соціальним інспектором управління соцзахисту населення Маркітанем І.М. було надіслано письмовий запит за № 662 /08-04/ до начальника ТСЦ-2145 РСЦ МВС України в Закарпатській області Рахівському Ю.І. з приводу надання інформації про наявність зареєстрованих за сім`єю ОСОБА_1 транспортних засобів і дату їх придбання.

14 березня 2019 року на вказаний запит до управління соцзахисту населення надійшла відповідь за № 31/7/5-55 про те, що за заявницею ОСОБА_1 зареєстрований один транспортний засіб, а за її чоловіком зареєстровані два транспортні засоби. Ця відповідь стала підставою для припинення, відповідно до абзацу 5 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», допомоги з моменту її призначення, тобто з 01.02.2019, оскільки сім`єю ОСОБА_3 приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан.

З метою врегулювання досудового спору ОСОБА_1 надсилалось управлінням повідомлення за № 951 від 03.04.2019 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та про необхідність у добровільному порядку повернути виплачені їй за період із 01.02.2014 по 31.01.2019 кошти в розмірі 79 604,08 грн у строк до 30.09.2019, що відповідачкою зроблено не було.

Посилаючись на наведені обставини просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 79 604,08 грн надмірно виплачених коштів, а також понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 гривень.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області надмірно виплачені кошти у розмірі 79 604,08 грн та 1 921 грн судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилалась на його незаконність і необґрунтованість унаслідок порушення судом норм матеріального, процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що дійсно за її зверненнями до управління соціального захисту населення Рахівської РДА призначалась державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї та було їй виплачено за період з 01.02.2014 по 31.01.2019 у повному розмірі кошти в сумі 79 604,08 гривень. При кожному зверненні до управління соцзахисту населення нею заповнялася декларація про доходи та майновий стан, в яких вона зазначала про наявність в її власності автомобіля марки «ЗАЗ ТF699», придбаного у 2008 році.

На її думку, є хибними висновки місцевого суду, які слугували підставою для задоволення позову, а також припинення позивачем виплати їй соціальної допомоги через те, що у власності її чоловіка знаходяться два транспортні засоби й які вона не вказувала в деклараціях, оскільки автомобілі марки «АЗЛК 2140», 1978 року випуску, марки «ВАЗ-2101», 1974 року випуску, мають вік понад 40 років та вони не придатні до експлуатації і повністю виведені з ладу. Водночас її чоловік звернувся до ТСЦ-2145 РСЦ МВС України в Закарпатській області про їх списання, а насправді в користуванні її сім`ї знаходиться лише один автомобіль марки «ЗАЗ ТF699», який придбаний у 2008 році та знаходиться в даний час у неробочому стані. Інших транспортних засобів у її володінні чи володінні її чоловіка немає.

Також зазначала, що дана справа розглянута в спрощеному порядку, без її участі в судовому засіданні, що фактично позбавило можливості надати суду докази про те, що її сім`я дійсно перебуває у важкому матеріальному становищі, вона є інвалідом 2-ої групи, чоловік хворіє цукровим діабетом, їх син також хворіє з дитинства, ніхто в сім`ї не працює, а тому позбавлення їх державної соціальної допомоги призведе до негативних наслідків.

Звертала увагу і на те, що, крім відповіді начальника ТСЦ-2145 РСЦ МВС України в Закарпатській області, позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували про недостовірність подання нею інформації для призначення соціальної допомоги та вчинення нею цивільного правопорушення спрямованого на порушення прав й інтересів управління соцзахисту населення.

За таких обставин просила оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову управління соціального захисту населення Рахівської РДА відмовити.

У запереченнях на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін оскаржене рішення суду.

Вказувало на те, що відповідачці надмірно виплачено кошти державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї в розмірі 79 604,08 грн, які нею в добровільному порядку повернуті не були. Посилалося управління і на пункт 28 Постанови КМУ за № 250 від 24.02.2003, яким передбачено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надмірно виплачені кошти й які добровільно не повернуті в установлені строки, то такі підлягають стягненню в судовому порядку. Оскільки в апеляційній скарзі не спростований факт реєстрації за ОСОБА_2 двох транспортних засобів, а тому рішення суду є законним, а апеляційна скарга безпідставною і такою, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Сойма І.Ю. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених у ній. Водночас звернув увагу на те, що відповідно до відомостей облікових карт від 10.09.2021, виданих ТСЦ 2145 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Закарпатській області, два транспортних засоби, власником яких був ОСОБА_2 , є списаними, тобто знятті з обліку у зв`язку з їх вибраковкою.

Представник позивача Управління соціального захисту населення та надання соціальних послуг Рахівської РДА Закарпатської області у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Водночас 02.09.2021 Закарпатському апеляційному суду від начальниці цього управління Спасюк М. надійшло клопотання від 20.08.2021 № 1627/01-20 про розгляд справи за відсутності представника даного управління. З огляду на це, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника відповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 зверталася до управління соціального захисту населення з заявами від 20.02.2014, 11.08.2014, 19.02.2015, 21.08.2015, 09.02.2016, 30.08.2016, 27.02.2017, 21.08.2017, 22.02.2018, 27.08.2018 та 27.02.2019 про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї і, як наслідок, позивачем їй була призначена та виплачена повністю ця допомога, яка за період із 01.02.2014 по 31.01.2019 становила загалом 79 604,08 гривень.

При поданні заяв про призначення допомоги ОСОБА_1 повідомлялось про порядок надання допомоги та відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги (повернення надмірно нарахованих коштів) у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, що підтверджується підписами відповідачки у заявах про призначення усіх видів соціальної допомоги та заповнених нею деклараціях.

Як убачається з декларацій про доходи та майновий стан відповідачки (пункт 3 розділу 1 декларацій), то до членів її сім`ї відноситься чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 . У цих деклараціях відповідачка зазначала, що, крім задекларованого за нею автомобіля Ланос, інших транспортних засобів, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), сім`я немає (розділ IV декларацій).

Приписами абзацу 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (у редакції на період діючих спірних правовідносин, оскільки Законом № 646-ІХ від 02.06.2020 цю статтю 7 виключено) передбачалось, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, якщо з`ясовано, що у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Водночас частиною 4 цієї ж статті на той період регламентувалось, зокрема, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Положеннями пунктів 25, 28 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 № 250 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кореспондувалось, а саме: 1) що виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи і майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення; 2) органи соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення, про що повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї, а у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру № 2145 від 14.03.2019 за № 31/7/5-55 за ОСОБА_2 (чоловіком відповідачки) зареєстровано два транспортних засоби: автомобіль марки «ВАЗ 2101», 1974 року випуску, зеленого кольору, № кузова НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.1995, та автомобіль марки «АЗЛК 2140», 1978 року випуску, червоного кольору, № кузова НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 . За ОСОБА_1 значиться автомобіль марки «ЗАЗ TF 699 Р», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , підстава довідка-рахунок № ЦБР 243216 від 28.05.2008 (а.с.6-9).

З цього приводу 03.04.2019 позивач надіслав на адресу відповідачки повідомлення за № 951 про припинення виплати допомоги та необхідність повернути переплачену суму коштів у розмірі 79 604,08 грн, які необхідно сплатити у строк до 30.09.2019, яке ОСОБА_1 залишено без реагування (а.с.5).

На переконання колегії суддів, позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки у даному випадку не мало місце одноразове, помилкове не зазначення відповідачкою у заповнених нею власноруч деклараціях про наявність зареєстрованих за її чоловіком автомобілів (хоча про автомобіль, який зареєстрований за нею, вона вказувала, що свідчить про усвідомлення нею необхідності зазначення наявних транспортних засобів сім`ї), а мало місце систематичне, свідоме аж 11 разів /20.02.2014, 11.08.2014, 19.02.2015, 21.08.2015, 09.02.2016, 30.08.2016, 27.02.2017, 21.08.2017, 22.02.2018, 27.08.2018, 27.02.2019/ приховування нею такої інформації, допоки недостовірність такої поданої ОСОБА_1 інформації не була виявлена позивачем.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що належні чоловіку відповідачки транспортні засоби були непридатними до експлуатації, а тому і не було необхідності зазначати про них у деклараціях, оскільки наведеними вище нормами законодавства не пов`язувалося придатність чи непридатність до експлуатації автомобілів. До речі, про їх непридатність ОСОБА_1 у деклараціях добросовісно не зазначала, хоча заздалегідь попереджалася про порядок надання і припинення такої державної допомоги, роз`яснення їй такого порядку позивачем апелянтка не заперечувала, а відтак це також свідчить про свідоме приховування нею достовірної інформації про належні її чоловікові транспортні засоби.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 , що на даний час автомобілі, що були зареєстровані за її чоловіком ОСОБА_2 є списаними, тобто знятті з обліку у зв`язку з вибраковкою, відповідно до наданих безпосередньо суду апеляційної інстанції облікових карт від 10.09.2021 за №№ 313824904, 313820612, виданих ТСЦ 2145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області, оскільки відсутність на теперішній час права власності ОСОБА_2 на транспортні засоби немає зворотної дії в часі і не виключає таке його право власності на час отримання його дружиною упродовж 2014-2019 років безпідставної державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Голослівними є і доводи апеляційної скарги про те, що ця справа була розглянута в порядку спрощеного провадження, що унеможливило відповідачкою безпосередньо в судовому засіданні надати суду відповідні докази, оскільки: 1) розгляд цієї справи в порядку спрощеного провадження не суперечить вимогам цивільного процесуального закону, зокрема ст. 274 ЦПК України, а тому і не слугує безумовною підставою для скасування судового рішення місцевого суду на підставі пункту 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України; 2) відповідачці завчасно було відомо про дату, час і місце розгляду справи 24.01.2020, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення датованим під власноручний її розпис 04.01.2020 (а.с.54) та заявою ОСОБА_1 від 13.01.2020 адресовану суду за вх. № 357/2020 від 20.01.2020 (а.с.55); 3) матеріали справи не містять жодних доказів й апелянткою такі не надано, що вона бажала безпосередньо чи через представника взяти участь у розгляді справи 24.01.2020 або ж клопотала перед місцевим судом про перенесення її розгляду на іншу дату.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді