Провадження № 2/932/689/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень вказала, що на початку липня 2019 року відповідачка, з метою продажу, показала їй трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після тривалих обговорень всіх недоліків та переваг житла вони погодили про продаж квартири за 10000 доларів США. Відповідачка видала на її ім`я довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рівною О.В. Довіреність була видана для проведення всіх необхідних дій для отримання довідок для нотаріуса з подальшим правом розпорядження даним житлом на власний розсуд. Після підготовки всіх необхідних документів вони домовились звернутись до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу квартири. Окрім доручення відповідачка також передала ключі від квартири та документи на квартиру. 21.07.2019 року вона передала відповідачу аванс за купівлю її квартири у розмірі 7000 доларів США, на що відповідачка написала дві розписки, написані нею власноруч про отримання 5500 доларів США та отримання 1500 доларів США, а всього 7000 доларів США. З того часу відповідачка почала уникати зустрічей, а згодом взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки. За адресою її місця проживання її неможливо застати. А документи на квартиру взагалі виявилися підробні. Отже, грошова сума у розмірі 7000 доларів США була передана відповідачу в рахунок плати за квартиру, тобто є авансом. Основний договір купівлі-продажу не було укладено, тобто відповідач не виконала свої зобов`язання, а тому повинна повернути суму авансу. Проте добровільно відповідач аванс не повертає, а тому вона змушена звернутись до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого авансу у еквіваленті 7000 доларів США, що станом на 29.07.2020 року по курсу НБУ еквівалентно 193 760 грн. 00 коп., понесені судові витрати у розмірі 2321 грн. 80 коп.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 .

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_3 від займаної посади, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 21.04.2020 року за № 166 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020 року, справу передано для розгляду судді ОСОБА_4 .

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_4 від займаної посади, на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 09.12.2020 року за № 482 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року позовну заяву залишено без руху.

15.03.2021 року позивачка усунула недоліки.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті.

Позивач надав заяву про розгляд справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася, про причини неявки суду не повідомила.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 10.07.2019 року ОСОБА_2 надала на ім`я ОСОБА_1 довіреність, якою доручила останній представляти її інтереси в усіх установах та організаціях з усіх питань, щодо приватизації квартири за адресою АДРЕСА_1 , зареєструвати право власності на квартиру, отримати свідоцтво про право власності на квартиру, продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну їй квартиру та зняти її з реєстраційного обліку. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рівною О.В., зареєстрована в реєстрі за №5-378.

Таким чином, ОСОБА_2 надала довіреність ОСОБА_1 продати від її імені належну їй на праві власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка по суті є попереднім договором купівлі-продажу.

Сторони домовилися, що продаж квартири буде вчинено за ціною 10 000, 00 доларів США і як тільки буде знайдений покупець, відповідачка з`явиться до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу квартири.

21.07.2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аванс за купівлю її квартири в сумі 7000 доларів США, надавши дві розписки, написані власноруч про отримання 5500 доларів США та 1500 доларів США.

В подальшому ОСОБА_2 та і не з`явилась до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем проживання відсутня, а свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке вона надала позивачці, виявилося підробним.

Згідно частини першої статі 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною другою статті 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності до статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 за наслідками розгляду справи № 6-176цс12.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 7000,00 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного та враховуючи доведення позивачем належними, допустимим та достовірними доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України обставин передання нею коштів авансу ОСОБА_2 за домовленістю про намір укласти договір купівлі-продажу приміщення, які остання у добровільному порядку не повернула, позов ОСОБА_1 , з урахування меж заявлених вимог, підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, що були передані в якості авансу за домовленістю про намір укладання договору купівлі-продажу квартири, які еквіваленті 7000.00 доларів США, що станом на 29.07.2020 року по курсу НБУ складає 193 760 грн. 00 коп.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 321 грн. 80 коп. витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 193 760 грн. 00 коп., понесені судові витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 2 321 грн. 80 коп., а всього 196 081 грн. 80 коп. (сто дев`яносто шість тисяч вісімдесят одна гривня вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева