ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4937/21
Провадження № 2/210/1738/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" грудня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку сплати аліментів шляхом внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №210/5615/18 було стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Починаючи з 18.03.2019 ОСОБА_4 проживає разом із Позивачем, який займається її утриманням та вихованням, а також піклується про стан здоров`я дитини.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_4 проживає разом із платником аліментів державним виконавцем, на виконанні у якого знаходиться судовий наказ Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018, нараховуються до сплати аліменти на двох дітей, які Позивач перераховує Відповідачу.

Відповідно до довідки та розрахунку заборгованості від 12.07.2021, які видані державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно із судовим наказом від 03.12.2018.

Відповідно до висновку від 27.08.2021 за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що одержувач аліментів (Відповідач) не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких не перевищує два прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, оскільки малолітня дитина, ОСОБА_4 , не проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Тобто в частині отримання аліментів на утримання ОСОБА_4 службою у справах дітей було встановлено факт нецільового використання коштів.

Так, дійсно ОСОБА_4 з березня 2019 року проживає разом із Позивачем, тобто платником аліментів, однак цей Факт не надає права Відповідачу, як отримувачу аліментів, витрачати кошти не за цільовим призначенням.

Навіть за відсутності спільного проживання з малолітньою ОСОБА_4 Відповідач не була обмежена у можливості витрачати отримані в якості аліментів кошти у тому числі й на забезпечення інтересів ОСОБА_4 , зокрема, купувати певні речі та передавати їх за місцем проживання ОСОБА_4 або відкрити накопичувальний депозитний рахунок на ім`я ОСОБА_4 .

Натомість, як вбачається з висновку від 27.08.2021 за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачені Позивачем аліменти на користь Відповідача для утримання двох дітей зберігаються Відповідачем на картковому рахунку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", розмір яких становить 41 259,98 грн.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 проживає разом із Позивачем, який повністю забезпечує її виховання та потреби, та виходячи з того, що Відповідач не використовує за цільовим призначенням ту частину аліментів, яка сплачується на утримання ОСОБА_4 , Позивач вважає за доцільне встановити порядок сплати аліментів шляхом внесення частини аліментів (50% від суми, яка стягується судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018) на особистий депозитний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_4 у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» з 27.08.2020 (дата початку періоду за який встановлено факт нецільового використання аліментів) до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Стороною відповідача ОСОБА_2 , було надано відзив на позовну заяву, згідно якої вона заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що наявність у неї на картковому рахунку 41259,98 грн. жодним чином не свідчить, що вказана сума є аліментами отриманими від позивача відповідно до судового наказу 210/5615/18 року, адже, як вбачається з довідки №34/829 від 03.12.2020 року - аліменти позивачем сплачувалися починаючи з жовтня 2018 року і до 22.10.2020 року - при цьому заборгованість за судовим наказом за станом на 31.10.2020 року становила 37201,91 грн за весь період, а заблокована на карті сума аліментів складала за станом на 25.05.2021 року 31328,00 грн.

До того ж до 18 березня 2019 року їх спільна з позивачем молодша донька ОСОБА_4 2013 року народження взагалі з ним не проживала - що не спростовується самим позивачем і вказується у позовній заяві.

Окрім того зазначає, що позивач подаючи даний позов робить це не з метою реалізації права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, - а лише на встановлення ускладнень у використанні аліментів на потреби дитини і лише з особистої неприязні, як до відповідача.

При цьому, звертає увагу суду на те, що позивач жодним чином не згадує у позовній заяві про спільну з ним доньку ОСОБА_3 , хоча судовий наказ від 03 грудня 2018 року №210/5615/18 стосується аліментів на двох дітей.

Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №210/5615/18 було стягнуто з ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач), на користь ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач) аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків (або інші особа, відповідно до ст. 179 СК, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Необхідність контролю за цільовим використанням аліментних платежів виникає, як правило, тоді, коли їх розмір є доволі значним.

Згідно із ч. 1,2 ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно з ст. 186 Цивільного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування. Дане положення кореспондує змісту правила ст. 19 СК про участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування повинен відреагувати на кожну заяву платника аліментів про проведення такого контролю.

Даний контроль полягає в інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Разом з тим, статтею 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року № 1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

Відповідно до висновку від 27.08.2021 за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що одержувач аліментів (Відповідач) не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких не перевищує два прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, оскільки малолітня дитина, ОСОБА_4 , не проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Як вище було зазначено, витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитини.

Однак відповідачка ОСОБА_2 в даному випадку позбавлена можливості витрачати аліменти за призначенням саме через те, що їх спільна з позивачем донька ОСОБА_4 мешкає разом із батьком.

Окрім того, суд зауважує на тій обставині, що у вказаному висновку прямо зазначено, що ОСОБА_2 надала до служби у справах дітей банківську довідку, згідно якої картковий баланс становить 41259,98 грн., що співпадає із сумою сплачених позивачем аліментів, на чому сам позивач і наголошує. Проте наявність на картковому рахунку вказаних коштів свідчить саме про відсутність встановленого та доведеного факту нецільового використання аліментних коштів.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на ту обставину, що факт нецільового використання коштів відповідачкою належним чином не доведений, при цьому, актом інспекційного відвідування органів опіки та піклування встановлено саме незабезпечення потреб дитини через те, що донька не проживає з матір`ю.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку сплати аліментів шляхом внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко