Справа № 296/9175/21
УХВАЛА

"14" грудня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

секретаря судових засідань Рабчинської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів громадянського стану у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника адвокат Галагуз В.В. звернувся до суду з клопотанням, в якому просив визнати в Україні рішення №177F12894/08 окружного суду Темпельхоф-Кройцберг в м.Берліні від 18.05.2009р., яким було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.09.1982р. Відділом запису актів громадянського стану виконачого комітету Житомирської міської ради народних депутатів, актовий запис №1647.

На обґрунтування клопотання зазначив, що 11.09.1982р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Житомирської міської ради народжених депутатів, актовий запис №1647. Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дітей не мають. Станом на дату звернення з даним клопотанням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають в різних країнах. В зв`язку з фактичним припиненням сімейних відносин, відсутністю ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до окружного суду Темпельхоф-Кройцберг в м.Берліні Федеративної Республіки Німеччина з метою розірвання шлюбу. Відповідно до Рішення суду №177F12894/08 від 18.05.2009р. шлюб було розірвано. Посилаючись на те, що виникло питання про визнання вказаного рішення суду іноземної держави на території України для проведення Відділом державної реєстрації актів громадського стану у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) відповідної реєстрації розірвання шлюбу та отримання в Україні документального підтвердження розірвання шлюбу.

Представник заявника в клопотанні від 14.12.2021р. просив розгляд справи здійснювати за відсутності ОСОБА_1 та без його участі.

Начальник Відділу державної реєстрації актів громадянського стану у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) в заяві від 04.12.2021р. просила розглянути справу за відсутності представника відділу.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №2 від 02.09.2021 вбачається, що 11.09.1982р. Відділом реєстрації актів цивільного стану громадян виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Житомира Житомирської області зареєстровано шлюб між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №1647.

Встановлено, що рішенням суду першої інстанції Темпельхоф-Кройцберг відділу сімейних справ (сімейний суд) №177F12894/08 від 18.05.2009р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.09.1982 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану громадян виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Житомира Житомирської області.

Матеріали справи свідчать, що копію рішення та його переклад засвідчено належним чином.

На рішенні проставлений апостиль Федеративної Республіки Німеччина, відповідно до Гаазької Конвенції від 05.10.1961 і до справи доданий офіційний переклад апостилю українською мовою.

Апостиль засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Згідно зі статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ст. 471 УПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 2, 3 Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961, що набула чинності 20.12.2003, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Україна та Німеччина (офіц. назва - Федеративна Республіка Німеччина) приєднались до Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року (апостиль).

За приписами ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно ст. 82 Закону України "Про міжнародне приватне право" визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 № 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу України" не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорювання батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пунктом 13 передбачено, що суди повинні з`ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання.

Згідно ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, то вважається, що воно існує, оскільки не доведено інше.

Принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в Україні, якщо тільки немає доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Оскільки між Україною та Федеративною Республікою Німеччиною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, то рішення суду Федеративної Республіки Німеччина визнається в Україні за принципом взаємності, і відсутність двостороннього договору не може бути підставою для невизнання рішення. Тому для цих правовідносин слід застосовувати принцип взаємності для визнання рішення суду.

Підстав, передбачених, статтею 468 цього Кодексу, для відмови у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, судом не вбачається.

За таких обставин, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259-261, 352, 354, 471-473 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів громадянського стану у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, - задовольнити.

Визнати на території України рішення суду першої інстанції Темпельхоф-Кройцберг відділу сімейних справ (сімейний суд) №177F12894/08 від 18.05.2009р., яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.09.1982 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану громадян виконавчого комітету міської ради народних депутатів м.Житомира, Житомирської області, актовий запис №1647.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В. П. Маслак