Справа № 438/247/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1997/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 серпня 2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2018 року. У шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 05 квітня 2018 року присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Стверджує, що присуджені судом аліменти на дітей відповідач сплачує нерегулярно, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, незважаючи на те, що він тривалий час працює за кордоном, має достатній заробіток, який витрачає виключно для свого забезпечення. Зазначає, що у неї погіршилося матеріальне становище, оскільки втратила постійну роботу та утримує дітей з періодичних та нестабільних доходів, що, на її думку, є підставою для збільшення розміру аліментів, зважаючи на те, що матеріальний стан відповідача покращився. Вказує, що визначеного розміру аліментів, які сплачується на дітей, є недостатньо для їх нього фізичного і морального розвитку, крім того діти ростуть, у зв`язку з чим збільшуються витрати на їх потреби, а відтак, оскільки відповідач має мінливий нерегулярний дохід, вважає, що стягнення аліментів в розмірі 6000 грн. на кожну дитину буде достатнім для забезпечення належного рівня їхнього розвитку. З наведених підстав просить збільшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 05 квітня 2018 року, та стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно та аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду даного позову та до досягнення ними повноліття.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року, з врахуванням ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 16 липня 2021 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно з судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 05 квітня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Судовий наказ у справі № 438/182/18, провадження № 2-н/438/9/2018 від 05 квітня 2018 року, виданий Бориславським міським судом Львівської області відкликано з Бориславського міського відділу державної виконавчої служби ЗМУ МЮ (м. Львів) після набрання рішенням законної сили та повного погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним судовим наказом, якщо така заборгованість існує.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Рішення суду в частині визначення розміру аліментів оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що офіційно непрацевлаштований, дохід, який він отримує тимчасовими заробітками на різних важких роботах, як некваліфікований працівник, становить близько 6000-7000 грн. щомісячно, є мінливим та нерегулярним. Зазначає, що немає можливості виїхати за кордон для отримання більш високого доходу, оскільки має проблеми зі здоров`ям, а також через обмеження у зв`язку з введенням карантинних заходів, а тому твердження позивача про його працевлаштування за кордоном є безпідставними. Вказує, що позивач не надала належних та допустимих доказів покращення його матеріального стану з часу присудження аліментів, а її доводи про наявність у нього високих доходів за кордоном не відповідають дійсності. Звертає увагу, що ОСОБА_2 звільнена з останнього місця роботи 16 травня 2014 року, тобто за чотири роки до присудження аліментів, тому, на його думку, її матеріальний стан не змінився. Вважає, що обов`язок утримувати дітей покладено на обох батьків в рівній мірі, тому визначений судом розмір аліментів в сумі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно є необгрунтовано великим та покладає лише на нього тягар з утримання дітей. З наведених підстав просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року призначено на 16 год. 00 хв. 20 грудня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 29 грудня 2021 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 20 грудня 2021 року, датою ухвалення постанови є саме 29 грудня 2021 року.

З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а відтак законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в частині інших вимог, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача, не забезпечує потреби дітей, необхідні для їхнього розвитку, з врахуванням їхнього віку, відтак є підстави для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття, враховуючи обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дітей в рівних частках.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

СК України передбачає можливість для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, а ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2018 року.

За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідкою про склад сім`ї № 239 від 16 лютого 2021 року, виданою ПП «Борислав-Комфорт», підтверджується, що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області № 438/182/18 від 05 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх синів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Бориславським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження № 56619412 з виконання судового наказу № 438/182/18, виданого Бориславським міським судом Львівської області 05 квітня 2018 року.

З розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного головним державним виконавцем Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош Г.В. в межах виконавчого провадження № 56619412 вбачається, що станом на 05 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 12 127 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 покликається на те, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а також на те, що погіршилося її матеріальне становище, оскільки її звільнено з роботи, в той час, як матеріальне становище відповідача покращилося.

Копією трудової книжки № НОМЕР_1 від 26 березня 2004 року підтверджується, що ОСОБА_2 23 грудня 2013 року прийнята на роботу в Державно-комунальне підприємство «Екран» на посаду системного адміністратора та звільнена з роботи 16 травня 2014 року за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що звільнення позивача з роботи не може бути доказом погіршення її матеріального становища, як підстави для зміни розміру аліментів на утримання дітей, які стягуються з відповідача на її користь згідно зі судовим наказом № 438/182/18, виданим Бориславським міським судом Львівської області 05 квітня 2018 року, оскільки таке відбулося до видачі Бориславським міським судом Львівської області судового наказу про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища ОСОБА_1 після видачі Бориславським міським судом Львівської області судового наказу про стягнення з нього аліментів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 погоджується з необхідністю збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітніх дітей, однак вважає, що достатнім буде їх збільшення з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, а не до 3500 грн., як визначено судом першої інстанції.

Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, колегія суддів вважає, що збільшення розміру аліментів забезпечить найбільш необхідні потреби дітей, належні умови їх проживання та розвитку, і при цьому матеріальні інтереси дітей сторін будуть захищеними, оскільки вони будуть забезпечені необхідним матеріальним утриманням від батька, з яким не проживають, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що збільшення розміру аліментів якнайкраще захищатиме інтереси дітей, їхнє матеріальне забезпечення та забезпечить їм належні умови для гармонійного фізичного та духовного розвитку.

Разом з тим, враховуючи принцип справедливості та розумності, обов`язок обох батьків приймати участь в матеріальному утриманні своїх дітей, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений оскаржуваним судовим рішенням, є завишеним, а тому розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх дітей на підставі судового наказу Бориславського міського суду Львівської області від 05.04.2018 року слід збільшити з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2500.00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно з судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 05 квітня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.».

В іншій частині рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 29.12.2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М Ванівський

Р.П. Цяцяк