Ухвала

Іменем України

17 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 760/16969/18

провадження № 61-20082ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві Торба Павло Володимирович, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 3 133,20 грн шляхом списання коштів з відповідних рахунків. Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в якості компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000 грн шляхом списання коштів з відповідних рахунків. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна казначейська служба України 21 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу більше ніж через рік з дня ухвалення оскарженого судового рішення, не надала доказів щодо існування обставин непереборної сили, які б перешкоджали їй подати апеляційну скаргу протягом зазначеного часу,

а також неповідомлення її про розгляд справи, тому відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

07 грудня 2021 року Державна казначейська служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги той факт, що в рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року дата складання його повного тексту відсутня,

а оприлюднено указане судове рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30 грудня 2020 року. А тому річний строк (з моменту оприлюднення судового рішення) не минув.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись

з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не

є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)». Одним

з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи

і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (USTIMENKO

v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)».

У частині другій статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційний суд зазначив, що апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року подано відповідачем до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 21 жовтня 2021 року.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України вказувала, що оскаржуване рішення суду відповідачем отримано засобами поштового зв`язку лише 29 вересня 2021 року, тому просила поновити строк на апеляційне оскарження. Державною казначейською службою України 27 вересня 2018 року отримано копію ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви ОСОБА_1 . Державну казначейську службу України 22 липня 2019 року повідомлено про судове засідання, призначене на 25 вересня 2019 року, а також повідомлено

15 жовтня 2019 року про судове засідання, призначене на 15 год. 00 хв. 25 лютого 2020 року. Тобто, відповідачу з 27 вересня 2018 року було відомо про те, що

в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває дана цивільна справа.

Встановивши, що апеляційну скаргу подано більше ніж через рік після ухвалення оскарженого судового рішення, при цьому апелянту було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції, докази виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою, в матеріалах справи відсутні, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуальногоправа є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Київського апеляційного суду від

22 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Білич І. М.,

Слюсар Т. А.у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві Торба Павло Володимирович, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат