ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 393/266/20

провадження № 22-ц/4809/277/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М. ,Письменного О.А.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач - ОСОБА_1 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020 року, у складі головуючого судді Рачкелюка Ю.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.07.2008 у розмірі - 14808,42 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 10.07.2008, згідно якої отримала кредит.

Зазначав, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а саме - надав відповідачу кредит, а відповідач у свою чергу не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення кредитної заборгованості, а тому станом на 31.03.2020 має заборгованість у розмірі - 14808,42 грн.

Заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач посилається на те, що відповідач про умови кредитування повідомлена належним чином, в тому числі і щодо сплати процентів та штрафу.

Вказує, що відповідач користувалася кредитними коштами (знімала кошти в банкоматах, розраховувалася за товари та послуги), частково погашала заборгованість та продовжувала і надалі користуватися кредитними коштами в межах кредитного ліміту.

Вважає, що укладення договору відповідачем у відповідності до ст..634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним.

Згідно з ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що у відповідача відсутня заборгованість за основним кредитним зобов`язанням (поточним тілом кредиту).

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви №б/н від 10.07.2008, згідно якої отримала кредит (а.с. 25).

Із вказаної заяви - анкети вбачається, що було установлено кредитний ліміт у сумі - 1500,00 грн.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що змінювався кредитний ліміт до 7200,00 грн. (а.с. 23).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.07.2008, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 31.03.2020 відповідач має заборгованість у розмірі - 14808,42 грн., яка складається із: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 12013,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1823,61 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 27,83 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 943,26 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість за простроченим тілом кредиту становить - 12013,72 грн., а заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду, що заборгованість за поточним тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту співвідносяться як загальне й окреме, а тому є недоведеними вимоги позивача про стягнення простроченого тілу кредиту у вказаному розмірі за відсутності в цілому заборгованості за поточним тілом кредиту.

Крім того, відповідачу не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, що свідчить про відсутність в цілому заборгованості за кредитним договором.

Також, за відсутності заборгованості за простроченими відсотками не можна стягувати із відповідача пеню та штрафи.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За визначенням ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний