У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лупак В.І., за участі представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Човганин М.В., представника стягувача АТ "Державний ощадний банк України" - адвоката Василечко А.В., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Човганич Михайло Іванович, стягувач: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», на дії і рішення державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кривка Н.А. в порядку ст. 447 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на дії і рішення державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кривка Н.А. Скаргу мотивує тим, що стягувач пропустив строк предявлення зазначеного виконавчого документа до виконання, оскільки подав його до виконання через 3 роки та 2 місяці після набрання законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/2538/13-ц від 05.06.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Державний ощадний банк Укроаїни грошових коштів. Посилається на норму ст.22 Закону України № 606-XIV от 21.04.1999 Про виконавче провадження, що була чинна на момент виникнення даних правовідносин та передбачала строк предявлення до виконання у 1 рік. У клопотанні про приєднання до матеріалів справи письмових доказів від 16.09.2021 представник скаржника вказує про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про вчинення виконавчих дій, додає копію закордонного паспорта з відмітками про перетин кордону, що вважає підтвердженням іншого місця проживання.

Представником Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано через канцелярію суду відзив на скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначив, що Ужгородський МВ ДВС заперечує проти задоволення скарги, оскільки боржник пропустила встановлений законодавством десятиденний строк для звернення зі скаргою, хоча про відкрите щодо неї виконавче провадження була належним чином повідомлена, а тому мала змогу такі дії оскаржити. Повідомив про надіслання за адресою місцезнаходження боржника документів про вчинення виконавчих дій, а отже, такому було відомо про їх вчинення задовго до звернення до суду.

Стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління також подав відзив на скаргу, у якому вказав, що 25.10.2013 виконавчий лист по справі №308/2538/13-ц було пред`явлено до органів ДВС, 29.10.2013 державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №40467539. 07.09.2016 стягувачем було отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, 13.09.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52234229, строк пред`явлення виконавчого документа переривався, а отже, такий не був пропущений.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20 червня 2013 року набрало законної сили рішення Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/2538/13-ц від 05.06.2013, на виконання якого було видано виконавчий лист № 308/2538/13, виданий 01.10.2013.

23 жовтня 2013 року стягувачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження, а 25 жовтня 2013 року вказаний виконавчий документ був пред`явлений до виконання, що стверджується матеріалами справи. Також, із наявної в матеріалах справи постанови від 29 жовтня 2013 року вбачається, що було відкрито виконавче провадження № 4046271 з виконання виконавчого листа № 308/2538/13.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 травня 2014 року, яка також наявна в матеріалах справи, вказаний виконавчий лист було повернено ПАТ Державний ощадний банк України з підстав того, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій.

07.09.2016 вказана постанова від 28 травня 2014 року отримана стягувачем, що стверджується наявним у справі супровідним листом № 1-1177/14 від 28.05.2014 за вх. №1364 від 07.09.2016.

13.09.2016 вказаний виконавчий лист №308/2538/13, виданий 01.10.2013, повторно пред`явлено вже до Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, - і 19.09.2016 на підставі заяви стягувача та вказаного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52234229, що стверджується матеріалами справи.

У відповідності до положень ст.22 Закону від 21.04.1999 №606-XIV Про виконавче провадження (що був чинним на момент пред`явлення виконавчого документу) строк пред`явлення виконавчого документу становить один рік.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV Про виконавче провадження, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, у зв"язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Також, в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2016 року по справі № 3-698гс16 зазначено, що згідно з приписами ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» пред`явленням виконавчого документа до виконання переривається процесуальний строк для його пред`явлення до виконання. Час, що минув до переривання строку пред`явленням наказу до виконання, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 набув чинності Закону України "Про виконавче провадження" у новій редакції, яким передбачено трирічний строк пред`явлення до примусового виконання виконавчих документів. Пункт 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення нового Закону зазначає, що виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, можуть пред`являтися у строки, встановлені ст. 12 цього Закону.

Враховуючи вищенаведене та подані суду докази, судом встановлено, що строк пред"явлення виконавчого листа стягувачем не пропущено.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено також частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом із тим, статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення заявника та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19).

Встановлено, що ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, 19.08.2021 року у порядку статті 447 ЦПК України звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Кривки НВ М.

На адресу реєстрації місця проживання боржника: АДРЕСА_1 , було надіслано органом виконавчої служби наступні документи: 30.09.2020 року боржнику направлено повідомлення про виконання рішення суду, про опис майна боржника; 27.10.2020 року боржнику направлено повідомлення про проведений опис майна боржника; 07.12.2020 року боржнику направлено постанову про призначення суб"єкта оціночної діяльності; 27.01.2021 року боржнику направлено повідомлення про проведену оцінку майна боржника за вищевказаною адресою; 02.08.2021 року боржнику направлено акт про реалізацію майна боржника.

Орган ДВС наголошує на тому, що всі вищезазначені повідомлення були направлено рекомендованою кореспонденцією, що гарантує обізнаність гр. ОСОБА_1 у проведенні відносно неї виконавчих дій. Надав суду списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих.

У клопотанні про приєднання до матеріалів справи письмових доказів ОСОБА_1 стверджує, що змінила адресу проживання, однак Ужгородський МВ ДВС про це не повідомила, про що подано копії закордонного паспорту ОСОБА_1 з відмітками про перетин кордону.

Таким чином, прослідковується недодержання боржником вимог, передбачених ст. 12 Закону України від 21.04.1999 р. №606-XIV Про виконавче провадження (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) та ст. 19 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 Про виконавче провадження, що є чинним станом на сьогоднішній день. Дані норми, зокрема, зобов`язують сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Окрім того, ОСОБА_1 не навела жодних доказів того, що вона була позбавлена можливості дізнатися про існування відкритого щодо неї виконавчого провадження та не заявила клопотання про поновлення строку на подання заяви до суду.

Сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережі Інтернет https://trade.informjust.ua/, в т.ч. і за допомогою спеціального ідентифікатора доступу, який вказується в постановах, що направляються стягувачу та боржнику, тобто дана інформація є загальнодоступною.

Також, ще 02.06.2021 у вільному доступі - за посиланням https://setam.net.ua/auction/481389 розміщена інформація про продаж земельної ділянки (кадастровий № :69:001:0430, АДРЕСА_1 ), що стверджується наявними в справі матеріалами.

Як вбачається із матеріалів справи, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2016 були надіслані сторонам виконавчого провадження у відповідності до вимог ст.28 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 Про виконавче провадження.

Частиною першою ст.28 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 Про виконавче провадження чітко визначено, що постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з Постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 800/30/17 (9901/328/18) вжиття словосполучення «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання або припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, адже інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд вважає пропущеним строк для звернення до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця. Поряд з цим, судом встановлено, що строк пред"явлення виконавчого документа до виконання не пропущено. У задоволенні скарги слід відмовити.

У відзиві на скаргу орган державної виконавчої служби повідомив про зміну його назви на актуальний - відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Долучену представником скаржника постанову Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №183/1128/17 суд вважає такою, що не підлягає застосуванню при вирішенні даної скарги.

Керуючись ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 12, 19, 25, 26, 27, 28 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 22, 23, 31 Закону України від 21.04.1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії і рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кривки Н.А., - відмовити.

Апеляційну скарга на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.09.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда