справа № 361/6143/18
провадження № 4-с/361/81/21
У Х В А Л А

10 грудня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Удовенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари скаргу ОСОБА_1 на дії виконуючої обов`язки начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкред Ірини Юріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про скасування постанови накладення арешту в рамках виконавчих проваджень №59562877 та №59563332,

установив:

У листопаді 2021 року представник заявника адвокат Усенко М.М. звернувся до суду зі скаргою на дії виконуючої обов`язки начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкред І.Ю., заінтересована особа: ОСОБА_2 про скасування постанови накладення арешту в рамках виконавчих проваджень №59562877 та №59563332.

В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться виконавчі провадження №59562877 та №59563332 згідно виконавчого листа №361/6143/18 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно.

В серпні 2021 року заявнику стало відомо про накладення державним виконавцем арешту на його банківський рахунок, відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на який йому нараховується заробітна плата та з якого він щомісячно перераховує аліменти на утримання дітей.

Постанови про накладення арешту на його банківський рахунок заявник не отримав.

Іншого доходу ОСОБА_1 не отримує, натомість він звертався до державного виконавця щодо зняття арешту з його банківського рахунку в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але листом від 28.07.2021 р., який було отримано 29.10.2021 р. йому було відмовлено у знятті арешту та було рекомендовано звернутись до суду.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд скасувати постанову в.о. начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкред І.Ю. про накладення арешту в рамках виконавчих проваджень №59562877 та №59563332 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» для отримання ним заробітної плати.

В судове засідання представник заявника адвокат Усенко М.М. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання заступник начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкред І.Ю. не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилася, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи адвокат Яремчук Р.Л. направив до суду заперечення на скаргу, в яких зазначав, що згідно оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника, арешту підлягають «грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ».

Таким чином, у своїй постанові державний виконавець зробила застереження щодо неможливості накладення арешту на рахунки та кошти боржника, які згідно із законом не можуть бути арештовані. Тому, враховуючи, що банк не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів на рахунку боржника, отже він не визначив його спеціального статусу, що забороняє накладення арешту, вважає, що відповідний рахунок в банку не мав відповідного статусу про який стверджує скаржник.

При цьому, у випадку, якщо дійсно на рахунок боржника № НОМЕР_1 заборонено накладати стягнення то він повинен оскаржувати не дії державного виконавця, а дії банку, як такі, що виходять за межі постанови державного виконавця про накладення арешту.

Таким чином, вважає, що боржник вибрав неправильний спосіб правового захисту.

Крім того, на даний час згідно довідки державного виконавця у боржника ОСОБА_1 станом на 01.10.2021 наявна заборгованість зі сплати аліментів: за виконавчим провадженням №59563332 - 12358 грн. 25 коп., за виконавчим провадженням №59563332 - 11730 грн. 27 коп.

Таким чином, враховуючи, що на даний час наявна заборгованість, підстави для зняття арешту відсутні.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться виконавчі провадження №59562877 та №59563332 згідно виконавчого листа №361/6143/18 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно.

Згідно довідки №С11-0000-157-01/1048 від 09.08.2021 р., виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль», 14.12.2020 р. ОСОБА_1 у АТ «Райффайзен Банк» відкрито зарплатний картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 в UAH та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Classic № НОМЕР_3 термін дії до 31.12.2024.

Відповідно до вимог ст. 446 ЦПК, розділу VI ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За вимогами розділу VIІ ЦПК, щодо судового контролю за виконанням судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог п.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», судовий контроль за виконанням судових рішень сторони виконавчого провадження можуть звернутись до суду, що розглянув справу, як суд першої інстанції.

За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження», підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров я або смертю особи, у зв язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Тобто, державний виконавець не повинен був накладати арешт на рахунок заявника, на який нараховується заробітна плата, а лише звернутися до товариства, де він працює про перерахування на рахунок виконавчої служби із заробітної плати заявника коштів у розмірі не більше 50 відсотків заробітної плати.

За таких обставин суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, статтями 260, 354, 447-453 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову виконуючої обов`язки начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкред Ірини Юріївни про накладення арешту в рамках виконавчих проваджень №59562877 та №59563332 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» для отримання ним заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський