КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Київ

Справа № 367/6165/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/15610/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області постановлену під головуванням судді Саранюк Л.П. 25 серпня 2021 року у м. Ірпінь, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не було наведено обґрунтованих обставин і не надано жодних доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Також не було надано доказів, кому станом на час звернення із заявою належить квартира.

Не погодилась із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що квартира, на яку заявник просить накласти арешт була куплена на спільні гроші з відповідачем, у ній знаходяться цінні речі, ювелірні вироби. Якщо відповідач реалізує свої погрози, які він висунув стосовно заявника то вона втратить доступ до квартири.

Також відповідач є громадянином Російської Федерації та може продати дану квартиру та назавжди виїхати за межі України. Зазначає, якщо не вжити заходів забезпечення позову, заявник може втратити своє майно.

Зазначає, що в суді першої інстанції нею було заявлено клопотання про виклик свідків на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, проте судом без поважних причин дане клопотання не було розглянуто

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника та її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_4 чинити будь-які перешкоди по потраплянню, проживанню та користуванню нею квартирою АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що вона з ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрацію шлюбу та вели спільне господарство. Ними була придбана квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку було оформлено за ОСОБА_4 . На початку серпня 2021 року у неї з ОСОБА_4 виникла сварка і він попросив її покинути вказану квартиру та забрати речі, в противному разі погрожував застосувати фізичну силу та змінити замки. Вважає, що такі дії ОСОБА_4 порушують її права та є проявом економічного насильства, у зв`язку з чим має намір подати позов про визнання права власності та встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначає, що наведені нею обставини підтверджують той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або порушення оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду. Так, якщо ОСОБА_4 реалізує свої погрози, то вона залишиться без житла, іншої нерухомості вона не має. У квартирі перебувають її речі, гроші, до яких вона може втратити доступ, у разі невжиття заходів забезпечення позову. Також зазначає, що ОСОБА_4 , є громадянином Російської Федерації, а тому може продати вказану вище квартиру і назавжди виїхати з України /а.с. 2-5/.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 до заяви долучено копію договору купівлі-продажу квартири, копію паспорта ОСОБА_1 , талон-повідомлення єдиного обліку №18979 про прийняття і реєстрацію заяви(повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до змісту якого 17 серпня 2021 року до поліції надійшла заява від ОСОБА_1 з приводу цивільного чоловіка ОСОБА_4 , який зі слів заявниці виганяє останню із квартири, яка набута під час спільного проживання у цивільному шлюбі. Із 2017 року колишній чоловік погрожує фізичною розправою /а.с. 6-10/.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява не містить конкретизації, зокрема: створення яких саме перешкод ОСОБА_4 по потраплянню, проживанню та користуванню заявником квартирою необхідно заборонити вчиняти. Крім того, заявником до поданої заяви не надано доказів кому станом на час звернення до суду належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 . Також заявником до поданого клопотання не додано доказів, що можуть підтвердити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття запропонованих нею заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З наведених обставин справи вбачається, що майбутнім предметом позову заявник вказує вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Разом з тим, заявник просить заборонити ОСОБА_4 чинити будь-які перешкоди по потраплянню, проживанню та користуванню нею квартирою АДРЕСА_2 , що виходячи з майбутнього предмету позову, не є співмірним, і фактично є окремими позовними вимогами.

При зверненні до суду з заявою про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів та підтвердження вказаних нею обставин, зокрема, що ОСОБА_4 чинить їй перешкоди в користуванні квартирою.

Сам по собі факт звернення до правоохоронних органів не свідчить про наявність порушених прав заявника.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що заявником не надано доказів належності ОСОБА_4 нерухомого майна (квартири), на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, станом на дату подання заяви, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, чи є ОСОБА_4 власником вказаного нерухомого майна.

Крім того, заявником не доведено намірів ОСОБА_4 відчужити вказану квартиру, або чинити перешкоди у виконанні можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання в заяві про можливість відчуження вказаної квартири на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, дублюють доводи викладені в заяві про забезпечення позову, та фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 16 грудня 2021 року.