1Справа № 335/6120/21 2/335/2283/2021
01 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є двоюрідним племінником та єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить визнати факт родинних відносин та право власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2021 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2021 року залучено до розгляду у даній справі, у якості співвідповідача - ОСОБА_2 .
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Судом, на підставі доказів, поданих сторонами встановлено наступні фактичні обставини.
28.02.2019 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 ; квартиру АДРЕСА_2 , видана ОСОБА_3 , як члену ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь».
ОСОБА_3 мала двох спадкоємців: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (троюрідна племінниця).
ОСОБА_2 подано нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявою про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку, ним подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право спадщини за законом.
11.09.2019 нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності спадкодавця на кооперативну квартиру, набутого ним свого часу правомірно.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.08.2019 по справі № 487/2496/16-ц визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.
У разі якщо причиною звернення до суду є неможливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, позов про визнання права власності на спадкове майно є ефективним та законним способом захисту прав позивача.
Позивачем належними доказами доведено наявність родинного зв`язку з ОСОБА_3 , яка є його двоюрідною тіткою.
Прадідом ОСОБА_1 є ОСОБА_5 , прабабусею ОСОБА_6 .
Дочками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були ОСОБА_7 , яка народилась в Архангельській області в 1924 році (бабуся позивача) та ОСОБА_8 , яка народилась у Кировоградській області, Петровського району, с. Новостародуб, ІНФОРМАЦІЯ_2 (двоюрідна бабуся позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є матір`ю позивача та дочкою ОСОБА_7 .
24.09.1957 року двоюрідна бабка позивача ОСОБА_8 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , та змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , що підтверджується довідкою про реєстрацію шлюбу № 52 від 26.12.2019.
Від спільного шлюбу, у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , яка приходиться позивачу двоюрідною тіткою.
В 1963 році мати позивача уклала шлюб з ОСОБА_13 , та змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_14 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя ОСОБА_14 народився син ОСОБА_1 .
В 1966 році двоюрідна бабка позивача ОСОБА_15 припинила шлюб зі ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про припинення одруження № НОМЕР_2 від 12.09.1966.
04.04.1968 року двоюрідна бабка позивача - ОСОБА_15 уклала шлюб зі ОСОБА_16 , та змінила прізвище зі ОСОБА_12 на ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 .
Таким чином, тісний родинний зв`язок прослідковується саме з ОСОБА_8 , яка була рідною тіткою матері позивача та матір`ю ОСОБА_3 .
З зазначеного вбачається, що позивач є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , а тому позивач є спадкоємцем п`ятої черги .
ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інші спадкоємці у ОСОБА_3 відсутні. Відповідачами не подано до суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду.
Враховуючи, наведене, суд вважає, що наявні підстави для застосування обраного позивачем способу захисту, зокрема про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом у судовому порядку.
Отже, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У відповідності до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), встановивши, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) є двоюрідним племінником ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя Ю.В.Геєць