Справа № 545/2814/21
Провадження № 2/545/1250/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Путрі О.Г.

при секретарі судового засідання - Розсоха Я.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінпром маркет », третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис , який зареєстрований в реєстрі за № 36447 про стягнення з неї на користь ТОВ « Фінпром маркет » заборгованості за кредитним договором у розмірі 14162,53 грн. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання, перебуває на виконанні у Бахмутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків )

Вказала, що приватним нотаріусом не дотримано вимог вчинення виконавчого напису, він не містить відомостей про дату виникнення у кредитора права вимоги,договір нотаріально не посвідчений, не встановлена безспірність заборгованості, будь-яких договорів ні з первісним стягувачем, ні з відповідачем вона взагалі не підписувала.

Прохала визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню .

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06.09.2021 року відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання .

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.10.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування у третьої особи додаткових письмових доказів, необхідних для правильного вирішення спору.

Позивач в судове засідання не з`явилася, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та прохає задовольнити.

Від представника відповідача Яворського Р.І. до початку розгляду справи по суті на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі. Прохав стягнути з відповідача 50 % суми понесених позивачем судових витрат, у зв`язку із визнанням позову, інші 50 % - компенсувати позивачу з державного бюджету.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв , клопотань, витребуваних судом документів не надіслав.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні підготовчого судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 36447 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінпром маркет », якому Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Груп Фактор » відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року , за кредитним договором № 438/403431 від 21.08.2007 року, укладеним між первісним кредитором - акціонерним товариством « Індустріально-експортний банк »( а.с. 21 ).

Вищевказаний кредитний договір нотаріально не посвідчувався ( а.с. 16-19 ).

Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2020 року по 12.05.2021 року включно.

Сума заборгованості складає 14112,53 грн. - за тілом кредиту.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка складає 50 грн.

Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання Бахмутському міськрайонному відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2021 року ( а.с. 15 ).

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України справі за № 6-887цс17 від 05.07.2017 року вбачається, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Відповідачем суду будь-яких доказів в підтвердження того, що позивач на момент вчинення виконавчого напису мав безспірну заборгованість перед стягувачем надано не було, натомість позовні вимоги ним визнані.

Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що позивачу було відомо про відступлення права вимоги за кредитним договором № 438/403431 від 21.08.2007 року від АТ « Індустріально-ексортний банк » до ТОВ « ФК « Груп Фактор » та від ТОВ « ФК « Груп Фактор » до ТОВ « Фінпром маркет » та відповідачем також надані не були, а згідно вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Таким чином, відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Інші доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги не заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги відсутність належних, допустимих і достовірних доказів про те, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений кредитний договір, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед ТОВ « Фінпром маркет », що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку , суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті , суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України , суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 % сплаченого нею при подачі позову та при подачі заяви про забезпечення позову судового збору, а саме 681 грн.

Також з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню 50 % понесених нею витрат по сплаті судового збору за подачу позову та за подачу заяви про забезпечення позову, а саме 681 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 137,141, 142, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінпром маркет » ( юридична адреса : Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла,9-а, офіс 204, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити .

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 36447, вчинений 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінпром маркет » заборгованість в загальному розмірі 14162,53 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінпром маркет » на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 681 ( шістсот вісімдесят одну ) гривню.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, згідно квитанції № 4 від 02.09.2021 року в розмірі 681 ( шістсот вісімдесят одну ) гривню.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря