справа № 631/533/20
провадження № 6/631/25/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу, виданого 22 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області по справі з єдиним унікальним № 631/533/20 за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа, а саме судового наказу, виданого 22 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області по справі з єдиним унікальним № 631/533/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 вказала, що судовий наказ був нею втрачений, про що 10 липня 2021 року зроблено оголошення у газеті «Вісті Водолажчини». Посилаючись на те, що судове рішення на даний час не виконано, судовий наказ не направлявся до примусового виконання, просила видати його дублікат.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи, своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін, що не суперечить положенням Цивільного процесуального законодавства України.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Імперативними приписами статті 129 1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пункту 17.4 частини 1 розділу VIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу, у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Як свідчать матеріали цивільної справи, 22 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області по справі з єдиним унікальним № 631/533/20 за заявою ОСОБА_1 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, який був отриманий стягувачем 28 листопада 2020 року.

У відповідності до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Боржник ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення за підписом начальника Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області С. Колесник від 28 липня 2021 року № 14401, станом на 28 липня 2021 року судовий наказ № 631/533/20 від 22 вересня 2020 року, виданий Нововодолазьким районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей на примусове виконання до Тетіївського відділу державної виконавчої служби не надходив.

Згідно заяви ОСОБА_1 було встановлено, що вищевказаний виконавчий документ було втрачено, про що заявником було розміщено оголошення в засобах масової інформації газеті «Вісті Водолажчини», випуск № 28 від 10 липня 2021 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, судовий наказ є виконавчим документом.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З матеріалів справи судом встановлено, що строк, встановлений для пред`явлення до виконання виконавчого документа судового наказу, виданого 22 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за заявою ОСОБА_1 , не закінчився.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу підлягає задоволенню, оскільки оригінал судового наказу втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

Втрата оригіналу виконавчого листа порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та, як наслідок, майнові права стягувача.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08 зазначено, що законодавство України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити і дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

На підставі викладеного, керуючись статтею 129 1 Конституції України, статтями 18, 76 80, 89, 128, 131, 211, 223, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259, 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, статтями 353, 354 та пунктом 17.4 частини1 розділу VIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу задовольнити.

Видати дублікат виконавчого документа, а саме судового наказу, виданого 22 вересня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області по справі з єдиним унікальним № 631/533/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська