ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1721/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/273/20 Категорія: 321030000 Жежер Ю.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

За участі секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:

заявник КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище Черкаської області

заінтересована особа Монастирищенський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

особа, яка подає апеляційну скаргу КП «Теплокомуненерго»

розглянувши в м. Черкаси у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора Комунального підприємства «Теплокомуненерго» - Крохмального Сергія Петровича на ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2021 року, постановлену під головуванням судді Жежер Ю.М. у Монастирищенському районному суді Черкаської області 11.08.2021 року у справі за скаргою Комунального підприємства «Теплокомуненерго» м. Монастирище на рішення державного виконавця у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення і технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, -

в с т а н о в и в :

04.08.2021 року директор КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище Крохмальний С.П. звернувся в суд зі скаргою на рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження.

Підставою для звернення зі скаргою заявник вказує те, що 02.07.2020 року Монастирищенським районним судом Черкаської області було ухвалено рішення у справі № 702/273/20 провадження № 2/702/182/20 за позовом КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено повністю. На виконання рішення районним судом було видано відповідні виконавчі листи, що були пред`явленні для примусового виконання до Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

07.05.2021 року заявник отримав постанову начальника Монастирищенського відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження № 63716675 у зв`язку із смертю боржника, ОСОБА_1 .

Представник КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище вважає дану постанову незаконною, оскільки вказують, що спірні відносини допускають правонаступництво, а після смерті боржника ОСОБА_1 є спадкоємці. Тому скаржник просить скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки замінити сторону виконавчого провадження на її правонаступників іншим шляхом у закінченому виконавчому провадженні неможливо.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, КП «Теплокомуненерго» просить поновити пропущений строк звернення до суду для подання скарги на рішення державного виконавця, обґрунтовуючи поважність пропущеного строку тим, що у зв`язку з неналежним вчиненням виконавчих дій щодо встановлення правонаступників боржника, підприємство не мало інформації щодо правонаступників боржника, про яких КП "Теплокомуненерго" стало відомо у серпні місяці 2021 року із неофіційних джерел.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2021 року у задоволенні клопотання Комунального підприємства «Теплокомуненерго» про поновлення пропущеного процесуального строку - відмовлено, а скаргу КП «Черкаситеплокомуненерго» на рішення державного виконавця у справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго м. Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення і технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, директор КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище Крохмальний С.П. оскаржив ухвалу суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги представник КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище вказує, що не погоджується з ухвалою районного суду, так як Монастирищенський районний суд Черкаської області неповно з?ясував обставини щодо часу, коли КП «Черкаситеплокомуненерго» дізналося про порушенням його права, а звідси і невірно суд обрахував строки для подання відповідної скарги.

Також скаржник зазначає, що жодних доказів про допустимість правонаступництва у справі про стягнення заборгованості немає. А ні ДВС, а ні суд, тим паче КП «Черкаситеплокомуненерго» м. Монастирище, яке не має на такі дії повноважень, не з?ясували коло спадкоємців померлого боржника, а тому обставина про допустимість правонаступництва у справі, яку суд в ухвалі визнав встановленою є недоведеною та такою, що не грунтується на доказах.

Крім того, представник КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище вважає, що строк відведений для звернення до суду із скаргою пропущений з об?єктивних причин, оскільки підприємство не володіло інформацією про наявність спадкоємців у боржника, та не має повноважень на звернення до відповідних органів із запитами про встановлення спадкоємців, а державний виконавець, не з?ясувавши питання правонаступництва, закінчив виконавче провадження.

В апеляційній скарзі директор КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище Крохмальний С.П. просить апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище. Скасувати ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2021 року у справі № 702/273/20 провадження № 4-с/702/1/21 повністю. Поновити КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище пропущений строк для подання скарги на постанову начальника Монастирищенського відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження № 63716675 від 27.07.2021 року.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надано.

У відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники розгляду справи про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які повернулись на адресу суду.

Представник скаржника в апеляційній скарзі просив про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника скаржника, інші учасники заяв та клопотань про перенесення чи відкладення розгляду справи заяв та клопотань не подавали суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону, оскільки судом не допущено порушень норм процесуального права при постановлені ухвали.

Суд першої інстанції, перевіривши доводи скаржника щодо підстав поновлення пропущеного з поважних причин строку для подання скарги, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника Комунального підприємства «Теплокомуненерго» м. Монастирище про поновлення пропущеного процесуального строку та залишив скаргу без розгляду, посилаючись, що скаржником пропущено строк на подання скарги на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки стягувач дізнався про постанову державного виконавця 07.05.2021 року, отримавши копію постанови про закінчення виконавчого провадження № 63716675, а звернувся зі скаргою 04.08.2021 року, тобто після закінчення строку для подання скарги, який встановлений ст. 449 ЦПК України, а саме: скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Районний суд вказав, що норми цивільного законодавства не місять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Суд також послався в ухвалі, що поважними можуть визнаватися лише такі обставини, які є об?єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Суд вказав, що скаржник звернувся із скаргою майже через три місяці з дати отримання копії постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, з того часу, коли дізнався про порушення своїх прав. Тому районний суд не прийняв до уваги обґрунтування скаржника щодо неможливості звернення зі скаргою у визначений строк тим, що підприємство проводило самостійні дії щодо встановлення спадкоємців боржника.

Суд першої інстанції послався, що оскільки правовідносини у справі про стягнення заборгованості допускають правонаступництво, то дана обставина мала бути відома стягувачу як юридичній особі, на дату отримання постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, тому розшук правонаступників боржника не є тією об?єктивною обставиною, яка унеможливила чи ускладнила можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк. Вказана обставина не є перешкодою для вчасного та паралельного звернення до суду із скаргою. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для поновлення строку для подання скарги, тому відмовив скаржнику в їх поновленні, залишивши без розгляду скаргу КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, не допущено порушень норм процесуального права, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване судове рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.07.2020 року позовні вимоги Комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення і технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Теплокомуненерго міста Монастирище борг за спожиті послуги з централізованого опалення і технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, який утворився за період з 01.11.2017 року по 30.04.2020 року в сумі 16 559 грн. 84 коп., інфляційних втрат в сумі 81 грн. 83 коп. та 3% річних в сумі 445 грн. 46 коп., а всього: 17 087 (сімнадцять тисяч вісімдесят сім) гривень 13 коп (а. с. 35 - 37).

На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який отриманий представником КП "Теплокомуненерго" 28.08.2020 року (а. с. 41 - 42).

Із матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою інформацією від 27 квітня 2021 року № 506/ 22, на запит начальника відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), що в архіві відділу виявлено актовий запис про смерть № 160 від 14.04.2021 року, складений Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) ( а.с. 44).

Державним виконавцем 27.04. 2021 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63716675 з примусового виконання виконавчого листа № 702/273/20, виданого 25.08.2020 року Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 невідшкодованого залишку боргу в сумі 15 189,13 грн. У постанові вказано: стягнення припинено у зв`язку із смертю боржника, з посиланням на довідку від 27.04. 2021 року № 506/ 22.17-04-03 (а.с.43).

Скаржник підтверджує у скарзі, що постанову про закінчення виконавчого провадження № 63716675 від 27.04. 2021 року КП "Теплокомуненерго" отримало 07.05.2021 (а. с. 54).

Із наявних матеріалів справи вбачається, що КП "Теплокомуненерго" звернулось зі скаргою на постанову державного виконавця лише 04 серпня 2021 року ( а. с. 51).

Згідно до змісту ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник. Кожен з них має певні права та обов`язки, до яких відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» входить ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання копій з них.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, за приписами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За приписами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого Законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування поновлення строку скаржник зазначає, що підприємство не мало інформації щодо правонаступників боржника, та дізналось про їх наявність у серпні місяці 2021 року із неофіційних джерел.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, ставлячи питання про поновлення строку, скаржник послався на існування обставин, за наявності яких він був позбавлений можливості в строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, не конкретизуючи їх.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об?єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов?язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з?ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз?яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З?ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції про прийняте рішення державного виконавця про закриття виконавчого провадження згідно постанови від 27.04. 2021 року стягувач дізнався 07.05.2021 року, отримавши постанову про закінчення виконавчого провадження № 63716675, що не заперечується самим скаржником, а він посилається на вказану дату у своїй скарзі від 04.08. 2021 року.

Однак, стягувач КП "Теплокомуненерго" звернувся до суду з скаргою 04.08.2021 року, тобто після закінчення строку для подання скарги, який визначений законом протягом десяти робочих днів. Таким чином, стягувачем пропущено строк на оскарження рішення державного виконавця , а саме: постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.04. 2021 року з моменту дізнання про порушення прав, свобод чи інтересів підприємства.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, та норми права, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановив, що оскільки правовідносини у справі про стягнення заборгованості допускають правонаступництво, та дана обставина мала бути відома стягувачу, як юридичній особі, на момент отримання постанови про закінчення виконавчого провадження 27.04. 2021 року, то посилання скаржника на розшук правонаступників боржника ОСОБА_1 не є тією об`єктивною обставиною, яка унеможливила або ускладнила можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, дана обставина не є перешкодою для вчасного та паралельного звернення до суду із скаргою.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що районний суд вірно послався в ухвалі, що стягувачем не надано жодного належного доказу на підтвердження вчинених ним дій та наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод чи труднощів на звернення до суду протягом встановленого строку, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного, обґрунтованого та вмотивованого висновку, що заява КП «Теплокомуненерго» про поновлення строку на подання скарги не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку та поновлення строку на подання скарги тому скаргу КП "Теплокомуненерго" залишенню без розгляду.

Твердження скаржника є такими, що не спростовуються матеріалами справи та не ґрунтується на нормах закону, вони є аналогічними доводам скарги КП "Теплокомуненерго", яким дав оцінку районний суд щодо відсутності поважних причин для поновлення строку для подання скарги.

Доводи апеляційної скарги перевірені судом апеляційної інстанції та є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими, не містять підстав для скасування чи зміни ухвали районного суду, тому колегія суддів апеляційного суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Отже, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, що слугувало б підставою для скасування ухвали суду, а стосуються переоцінки доказів, які не дають підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов?язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом не порушено норм процесуального права, а тому ухвалу районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу директора Комунального підприємства «Теплокомуненерго» - Крохмального С. П. залишити без задоволення.

Ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2021 року, у справі за скаргою Комунального підприємства «Теплокомуненерго» м. Монастирище на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення і технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 23.09.2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов