КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/19723/18

номер провадження №22-ц/824/15140/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник скаржника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року /суддя Журибеда О.М./

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Б.В. Барановського, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Б.В. Барановського, просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця в частині винесення 19.05.2021 року повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист виданий 21.04.2021 року по справі № 759/19723/18 Святошинським районним судом м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року вимоги скарги задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Б.В. Барановського в частині винесення 19.05.2021 року повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зобов`язано Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист виданий 21.04.2021 року по справі № 759/19723/18 Святошинським районним судом м. Києва. /а.с.185-188/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила судове рішення скасувати, відмовивши у вимогах.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що предметом оскарження є повернення виконавчого листа про примусове виконання рішення суду в частині усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою. Водночас, у провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №759/13096/20 про визнання договору купівлі-продажу між ТОВ «Єврокредит» та ОСОБА_2 недійсним. У квартирі зараз проживає ОСОБА_1 , остаточне рішення у справі про оскарження договору не прийнято. Водночас, виселення особи з житла повинно бути законним та необхідним у демократичному суспільстві, з урахуванням права на повагу до житла та переслідувати легітимну мету.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню.

Судом встановлено, що 17.03.2020 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення у цивільній справі № 759/19723/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення, яким усунено перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_2 , квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування даним житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , виселення без надання іншого житлового приміщення; знято ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 ; стягнуто солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2020 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року скасовано в частині виселення без надання іншого приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено, в решті рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року залишено без змін.

21.04.2021 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по цивільній справі № 759/19723/18 в частині усунення перешкод у здійсненні права користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

19.05.2021 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановським Б.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ( а.с. 157-158), у зв`язку із тим, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки постановляючи повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець не вчинив дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому винесене державним виконавцем повідомлення підлягає скасуванню відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

За змістом виконавчого листа вимога до примусового виконання - усунути перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. /а.с. 157/

19.05.2021 року державним виконавцем складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. /ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»/

Судом при винесенні відповідного рішення встановлено спосіб і порядок виконання рішення який не містить жодних ознак дій примусового характеру, що повинен вчиняти виконавець, а виконанню в даному разі підлягає саме рішення суду.

Не приймає суд апеляційної інстанції і посилання апелянта на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2020 р. якою роз`яснено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 р., оскільки остаточне рішення у справі прийнято апеляційною інстанцією яким рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року скасовано в частині, що роз`яснювалась - виселення без надання іншого приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також в частині задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Тому, з огляду на положення Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд вказує, що резолютивна частина рішення не передбачає примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року - скасувати.

У вимогах скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Б.В. Барановського, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 / реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 / на користь ОСОБА_1 / реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_3 , 40 /чотириста двадцять гривень сорок копійок/ грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: