ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1903/21 Справа № 701/429/21
Маньківський районний суд Черкаської області
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

30 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ГоловуючогоНерушак Л.В. (суддя-доповідач)
СуддівЄльцова В.О., Новікова О.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/ 3 частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а з 21.04.2023 року в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 908 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

28.09.2021 року ухвалою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

18.10.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 08.08. 2021 року про визначення строку ухвали від 28.09.2021 року та продовження строку до 20.10.2021 року для виконання ухвали суду про залишення без руху.

В клопотанні ОСОБА_1 звертає увагу, що не може скласти та оформити будь-який процесуальний документ без свого адвоката.

ОСОБА_1 просить строк вирішення ухвали по цивільній справі № 701/429/21 продовжити до 20.10.2021 року.

21.10.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судових витрат.

В обґрунтування доводів щодо звільнення від сплати судових витрат ОСОБА_1 вказує, що вона не має коштів на сплату аліментів, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за 2 (двома) позашлюбними дітьми без збереження заробітної плати.

У клопотанні зазначається, що скаржник ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі, немає заробітної плати та перебуває на утримання свого батька-пенсіонера. ОСОБА_1 зазначає, що її малолітній син потребує домашнього нагляду до досягнення ним 6 років, що підтверджується висновком ЛКК.

У зв?язку з вище зазначеним, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судових витрат.

Дослідивши обґрунтованість заявленого клопотання про звільнення від сплати судових витрат скаржника, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, врахувавши майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбачено законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для вчинення судом, зазначених у цих нормах дій, є врахування ним майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону (скаржника).

Як роз`яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що особа, яка заявляє клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 25 липня 2005 року).

Таким чином, основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу особи, що подає апеляційну скаргу, на те, що вище вказані положення закону передбачають, що звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком.

Обставини, на які посилається скаржник, не є достатньою підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Також до клопотання про звільнення відповідача ОСОБА_1 від сплати судових витрат, скаржник ОСОБА_1 не надає підтверджуючих документів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та відсутність інших видів доходу.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що матеріальний стан залежить і від наявності (відсутності) у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, тощо.

Апеляційний суд вважає, що самі відомості про скрутне матеріальне становище, відсутність заробітної плати, перебування на утриманні батька-пенсіонера та відомостей щодо необхідності нагляду за неповнолітньою дитиною до досягнення нею 6 років не можуть бути визнані судом достатнім доказом скрутного матеріального становища особи, яка подає апеляційну скаргу, тому відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України для звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за наданих доказів та встановлених судом обставин.

Станом на 29 грудня 2021 року недоліки вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником, не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У розумінні положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів апеляційного суду, виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури, вказує, що апеляційним судом вичерпані, передбачені ЦПК України, заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки поданої апеляційної скарги та необхідності їх усунення.

Як вбачається із судової практики Європейського суду з прав людини, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у свої рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, станом на 26 жовтня 2021 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду не усунуто, скаржник попереджена судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник не виконує належним чином своїх обов`язків, передбачених ст. 43 ЦПК України, не проявляє необхідної зацікавленості у розгляді своєї скарги, а також, приймаючи до уваги висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», де було констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, що свідчить про недобросовісність використання скаржником права на апеляційне оскарження судового рішення, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.08.2021 року у строк, наданий для усунення недоліків апеляційної скарги, вказані недоліки щодо сплати судового збору не усунуто, тому у відповідності до вимог ст. 185 та статей 356, 357 ЦПК України дану апеляційну скаргу слід вважати неподаною та скарга підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - визнати неподаною та повернути особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції Верховного Суду, протягом тридцяти днів, у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

О.М. Новіков