Справа № 405/3873/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29345 від 25.02.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та стягнути на його користь понесені судові витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Позов мотивує тим, що 25.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 29345 про звернення стягнення з нього за кредитним договором № 120200313- 121344 від 13.03.2020 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Синерджи Фінанс Солюшн», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором про відступлення прав вимоги ФС -131120 від 11.11.2020 року є ТОВ ««Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості в розмірі 12 342 грн.

23.04.2021 року приватним виконавцем Шмальком О.О. при примусовому виконанні виконавчого напису № 29345 від 25.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С., на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 5260539, якою постановлено стягнути з боржника нього за кредитним договором 11344 від 13.03.2020 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Синерджи Фінанс Солюшн», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором про відступлення прав вимоги № СФС -111120 від 11.11.2020 року є ТОВ ««Фінансова компанія Кредит-Капітал», заборгованість в розмірі 12 342 грн., а також суму основної винагороди в розмірі 1234,20 грн. та суму мінімальних витрат в розмірі 500 грн.

Зазначає, що гідно інформації наявній на сайті Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка отримана ним за допомогою ідентифікатора через доступ сторін до виконавчого провадження, до заяви про примусове виконання відповідачем приватному виконавцю Шмалько О.О. надано: кредитний договір № 11344 від 13.03.2020 року з додатком 1 - графік розрахунків та додатком 2 - згода на та обробку персональних даних; виконавчий напис № 29345 від 25.02.2021 року; довіреність. Ідентифікатор доступу зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження 16260539.

Посилаючись на вказані обставини, зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушені норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат», в частині того, що надані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність його заборгованості перед банком. Також, в порушення п.п. 5.1 п.5 Глави 16 розділу ІІ Порядку - оскаржуваний виконавчий напис не був вчинений на документах, який встановлював та підтверджував його заборгованість стосовно сум, визначених у виконавчому написі від 25.02.2021 року № 29345.

Також зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою ВАСУ від 01.11.2017 року вказана постанова залишена без змін. Таким чином, станом дату вчинення оспорюваного виконавчого напису перелік документів № 1172 діяв у редакції за якою стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів зазначеним Переліком документів не передбачений.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 29345 від 25.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. здійснено з порушенням закону, а тому він підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

18.06.2021 року відповідачем надано відзив на позов в якому зазначено, що 13.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Синерджи Фінанс Солюшин» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1-1344, відповідно до якого ОСОБА_1 надані кредитні кошти в сумі 2 400 грн.

Кредит надавався строком на 30 днів з 13.03.2020 р. по 12.04.2020 р. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

ТОВ «ФК Синерджи Фінанс Солюшин» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав в повному обсязі, надавши йому відповідно до п.І1.1 кредитного договору грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п.1.4. цього договору.

Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позичальник, своїх зобов`язання перед позикодавцем не виконав, відповідно до умов кредитного договору мав повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.2.-1.9., п.п. 3.1.- З.З., п. 5.3. кредитного договору.

11.11.2020 року між ТОВ «ФК Синерджи Фінанс Солюшин» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №СФС-111120 від 11.11.2020 р.

Відповідно до умов даного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК Синерджи Фінанс Солюшин» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 609613 від 03.03.2020 року.

Відповідно до п.6.1.1 ТОВ «Лінеура Україна» має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №1-1344 від 13.03.2020 року, загальна сума боргу становить 11 412 грн.

Відзначив, що після набуття статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК Синерджи Фінанс Солюшин» в тому числі і до позивача за кредитним договором №1- 1344 від 13.03.2020 року, відповідачем не нараховувалась пеня або будь - які штрафи.

З дотримання усіх умов пп. 2.1 п.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), ними від 18.02.2021 року, вих. №20104168/2 була подана заява на вчинення виконавчого напису № 29345 приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу.

Виходячи, з вищенаведеного, відповідачем були дотриманні вимоги, щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріуса, адже відповідно до чинного законодавства для нотаріуса не передбачено звертатися до боржника чи повідомляти його про вчинення виконавчого напису, проте, для кредитора ця умова є обов`язковою, що ним було і зроблено, шляхом надсилання вимоги.

Відповідачем було проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Позивача та виконання кредитних зобов`язань. На адресу Позивача 24.12.2020 року було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20104168/1, що підтверджується реєстром поштових відправлень, та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання, який було проігноровано позивачем.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Інші учасники причини неявки суду не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис за № 29345, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 1-1344 від 13.03.2020 року, укладеним з ТзОВ «Фінансова компанія «Синерджи фінанси солюшн», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, за договором відступлення прав вимоги № СФС-111120 від 11.11.2020 року є ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за кредитним договором № 1-1344 від 13.03.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період від 11.11.2020 року по 28.12.2020 року. Сума заборгованості складає 11 412 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 400 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 8 928 грн., строкова заборгованість за штрафами (нараховано з 11.11.2020 року по 28.12.2020 року) 84 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача, яка підлягає стягнення з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 12 342 грн.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того,підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суд у. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 29345 від 25.02.2021 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 25.02.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача, щодо витрат на правничу допомогу судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

З огляду на викладене, позивачем повинен бути доведений сам факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у конкретному розмірі. При цьому суд зобов`язаний дослідити згоду позивача на оплату конкретної суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог ця сума покладається на самого позивача.

Так, позивачем до суду не надано жодних доказів оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) на підтвердження понесених витрат з надання правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

Крім того, суд позбавлений можливості перевірити об`єм наданих послуг правничої допомоги, оскільки до суду не надано детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням про витрачений адвокатом Броновою Ю.Г. час (з розбивкою погодинно) на надання правничої допомоги.

Суд констатує, що надавши згоду на оплату в розмірі 5 000 грн. за надання правничої допомоги, позивач розумів, що в разі відмови в задоволенні позовних вимог сума витрат покладається на нього.

Таким чином, позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу були неминучими, їх розмір суд вважає необґрунтованим та неспівмірним з об`ємом наданої адвокатом правничої допомоги, а тому суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 908,00 грн. та витрат, понесених щодо забезпечення позову в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 29345 від 25.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 362 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місце знаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28), .

Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, 10014, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, місце знаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Гоголя, буд. 67/24.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко