Справа № 342/1168/21
Провадження № 2/342/719/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 мала у приватній власності жилий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний двір відносився до суспільної групи колгоспний, що підтверджується довідкою Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 11.08.2021 та Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2011 у справі № 2-456/11. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померла ОСОБА_3 заповіту не вчиняла, спадкоємцями першої черги за законом є її син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 , тобто позивач. ОСОБА_2 успадкував 2/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , що підтверджується Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2011 у справі № 2-456/11. Відповідно до вказаного рішення Городенківського районного суду позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_4 . В частині позовних вимог про визнання права власності 1/3 частини будинку та господарських споруд, що по АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 відмовлено, оскільки ОСОБА_1 по даній справі є відповідачем, а не позивачем. Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку, який належав померлій матері ОСОБА_3 . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 має право на визнання за нею права власності на 1/3 частку житлового будинку, який належав її матері ОСОБА_3 . ОСОБА_2 є законним представником позивача ОСОБА_1 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2021 у справі № 342/1329/20.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Візінський В.В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника; заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовільнити.

Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (ч. 4 ст. 67 ЦК України).

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2021 року по справі № 342/1329/20(Провадження № 2-о/342/10/2021) визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в с. Ясенів Пільний Коломийського району (колишній Городенківський район) Івано-Франківської області - недієздатною; строк дії рішення про визнання ОСОБА_1 недієздатною - два роки з дня набрання чинності рішенням суду;встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в с. Ясенів Пільний Коломийського району (колишній Городенківський район) Івано-Франківської області; призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Ясенів Пільний Коломийського району (колишній Городенківський район) Івано-Франківської області, опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки с. Ясенів Пільний Коломийського району (колишній Городенківський район) Івано-Франківської області. Дане рішення суду набрало законної сили 29.06.2021.

Отже, опікун ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_1 має право звертатися до суду щодо захисту цивільних прав та інтересів своєї підопічної.

Головою колгоспного двору по АДРЕСА_3 була ОСОБА_3 , 1935 р.н., що стверджується довідкою № Ш-244 від 11.08.2021, виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

Житловий будинок, який до смерті належав ОСОБА_3 , 1935 р.н. знаходиться по АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою № Ш-341 від 14.09.2021, виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством по АДРЕСА_1 закріплені ділянки: ж/б 0,2200 га, ОСГ 0,2100 га, що доводиться довідкою № Ш-241 від 11.08.2021, виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_5 -Пільнийвстановлено, що житловий будинок споруджено в 1950 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1950 (вбиральня) та 1991 (погріб, реконструкція в 2013) роках.

Згідно копії довідки про об`єкт нерухомого майна № 22, виданої 14.05.2020 ФОП ОСОБА_4 , в ході проведення поточної інвентаризації в АДРЕСА_5 виявлено, що знесені надвірні будівлі: навіс, кухня, стодола, сарай (Ж, З, К), навіс; реконструйовано сарай літ. «Б» під погріб літ. «Б»; загальна площа ж.будинку змінилася з 51,3 кв.м на 52,0 кв.м; дані види робіт не являються самочинними.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою АДРЕСА_3 були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується довідкою № Ш-242 від 11.08.2021, виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

В господарстві ОСОБА_3 , 1935 р.н. за адресою АДРЕСА_3 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка з 1990 року, фактично проживала у брата ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що вона являється інвалідом 2 групи дитинства (психіатрія) і потребує стороннього догляду, що доводиться довідкою № 608, виданою 30.11.2021 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 29 жовтня 2009 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29 жовтня 2009 року Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_3 , 1935 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в господарстві по АДРЕСА_5 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується довідкою № Ш-243, виданою 11.08.2021 виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

Копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.11.2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) доводиться, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Батько позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_3 , виданого 11.08.2021.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3 є її діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивач).

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України).

Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця ОСОБА_3 її синОСОБА_6 відмовився від належної йому частки спадкового майна на користь брата, спадкоємця першої черги ОСОБА_2 , що стверджено копією заяви ОСОБА_6 в спадковій справі № 1/2010.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2011 року по справі № 2-456/11 визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на 2/3 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_4 поярдку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 . В даній справі судом встановлено, що на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 належав житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_4 , двір ОСОБА_3 відносився до суспільної групи колгоспний. Дане рішення суду набрало законної сили 01.07.2011.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав № 31255496, виданого 09.09.2011 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано в книзі № 2 за № 297 за ОСОБА_2 (частка 1/1) на підставі рішення Городенківського районного суду від 21.06.2011 (справа № 2-456/11).

Із повідомлення ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 84 від 09.11.2021 слідує, що згідно архівних даним станом на 31.12.2012 р. право власності на 2/3 ч. житлового будинку в АДРЕСА_4 на паперових носіях зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-456/11 від 21.06.2011 р. Однак, під час реєстрації вищевказаного рішення суду в електронному Реєстрі прав власності була допущена помилка в вказанні частки, замість 2/3 ч. внесено 1/1 ч.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290633992 від 16.12.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_5 , відсутні.

Спадкоємець першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_1 прийняла спадщину після її смерті, оскільки була зареєстрована за місцем проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із не наданням (відсутністю) оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що стверджується Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшан Р.Р. від 17.09.2021.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , фактично стала власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Судове рішення складене 16.12.2021.

Суддя: Федів Л. М.