Справа № 459/668/21 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2694/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Симець В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Вдодо ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року у справі за позовом КП «Червоноградтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання ,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року КП «Червоноградтеплокомуненерго» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 37133,10 боргу за спожиті послуги централізованого опалення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачі в період з листопада 2017 року по січень 2021 року не оплачують послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 37133,10 грн. Позивач уже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, з приводу заборгованості, однак ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 04.03.2020 року такий судовий наказ було скасовано та вказано звернутись до суду із тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. Ствердив, що позивачем було надано послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, однак оплату не проводили, чим порушили вимог п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., а також п. 3.1 договору приєднання.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року позов КП «Червоноградтеплокомуненерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго» 9283,26 грн., з них 8282,13 грн. - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 365,77 грн. - 3% річних та 635,36 грн. - інфляційних втрат, а також 567,50грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго» 9283,26грн., з них 8282,13грн. - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 365,77 грн. - 3% річних та 635,36 грн. - інфляційних втрат, а також 567,50грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго» 9283,26грн., з них 8282,13 грн. - заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 365,77 грн. - 3% річних та 635,36 грн. - інфляційних втрат, а також 567,50грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржила Вдодо ОСОБА_5 .

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликаються на те, що ні вона ні ОСОБА_3 не проживають в квартирі по АДРЕСА_1 . Вона зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 проживає разом з нею без реєстрації.

Стверджує, що частки співвласників у спільній квартирі не визначені, а відтак суд протиправно стягнув за надані послуги із теплопостачання із всіх співвласників.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити частково та стягнути заборгованість із відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову КП «Червоноградтеплокомуненерго», суд виходив з того, що відповідачі не виконують свої зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги з централізованого опалення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи і судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ј частки за кожним із співвласників на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 виданого 12.01.2009 бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс».

Зі змісту договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води КП «Червоноградтеплокомуненерго» від 01.09.2014 р. (далі - Договір) видно, що такий складений на підставі постанови КМУ №630 від 21.07.2005 р., ст. 634 ЦК України та укладений між КП «Червоноградтеплокомуненерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у м. Червонограді для населення згідно норм ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», та споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж, і в яких послуги з централізованого опалення і послуги з централізованого постачання гарячої води надаються КП «Червоноградтеплокомуненерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком (п.3.1 Договору).

Згідно п.9.4 Договору цей договір вважається акцептованим усіма споживачами КП «Червоноградтеплокомуненерго», які приєднані до мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконавця та/або які прийняли послугу з централізованого опалення та послугу з централізованого постачання гарячої води КП «Червоноградтеплокомуненерго».

Зі змісту позовної заяви встановлено, що Договір було опубліковано в друкованому виданні «Новини Прибужжя» №35 від 28.08.2014 року, для обслуговування адреси АДРЕСА_1 в КП «Червоноградтеплокомуненерго» відкрито абонентський особовий рахунок № НОМЕР_2 , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати.

Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг з централізованого опалення за ними рахується заборгованість за період з листопада 2017 року по січень 2021 року, яка складає 37133,10 грн., з яких: 33128,53 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 1463, 11 грн. 3% річних, 2541, 46 грн. інфляційних втрат, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплопостачання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Положенням ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" регламентовано, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлено п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачання організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про наданняжитлово-комунальної послуги.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі (п. 5, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із ч.6 ст.25 Закону України «Протеплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто, за змістом ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 виданого 12.01.2009 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ј частки за кожним із співвласників.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні. Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, хочаОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично у квартирі не проживають, проте, являються співвласниками квартири, договір, який би визначав солідарне зобов`язання співвласників або домовленість між ними щодо порядку несення витрат за отримані послуги теплопостачання між ними, відсутній, уповноваженого власника квартири не визначено.

Предметом зобов`язання у даній справі є зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання, яке не є неподільним.

Крім того, стаття 322 ЦК України покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки належна на праві співвласності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартира розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якою відповідачі не відмовились, вони зобов`язані нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежить від того, проживає власник у цій квартирі чи ні.

Враховуючи викладене, а також те, що співвласники згідно ст.360 ЦК , відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, колегія суддів вважає, що співвласники повинні нести обов`язок по сплаті послуг теплопостачання відповідно до належної їм частки у праві спільної часткової власності.

Відтак, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання у відповідності до їх часток в спільному майні.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу останніх слід залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, п.1 ч.1 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ВдодоОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.12.2021 року

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.