КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/9949/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - Фадєєвої Наталії Ігорівни на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 , до ОСОБА_6 , треті особі, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на користьОСОБА_3 100 000 грн - моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 150 000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказують на те, що 08 грудня 2017 року близько 20 год 30 хв. по вул. Соборна в м. Тетіїві, Київської області, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень останній помер на місці пригоди.

Вказують, що ОСОБА_3 є рідною сестрою загиблого, а ОСОБА_4 є жінкою загиблого, ОСОБА_5 є його сином, яких визнано потерпілими в рамках кримінального провадження № 0000887 від 09 грудня 2017 року.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31 липня 2019 року кримінальне провадження № 0000887 від 09 грудня 2017 року закрито за відсутністю в діяннях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Посилаючись на ст.ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України вказували, що їм завдано моральну шкоду у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вонає матір`ю загиблого ОСОБА_7 та визнана потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000887 від 09 грудня 2017 року. Вказувала, що їй завдана моральна шкода у зв`язку із втратою сина, що також призвело до погіршення стану здоров`я, оскільки вона є пенсіонеркою та літньою людиною.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особі, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - Фадєєва Наталія Ігорівна подала апеляційну скаргу, в якій, просить рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції оцінив ступінь страждань матері, дружини, сина, які втратили найближчу людину в розмірі 20 000 грн на кожного. Таким чином, розмір моральних страждань неможливо оцінити, сторони втратили рідну людину, а оцінка судом першої інстанції по 20 000 грн є такою, що не відповідає нормам національного, європейського законодавства та і в принципі етичним нормам суспільства. В позові сестрі загиблого відмовив повністю.

Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стягнувши з відповідача по 20 000 грн моральної шкоди, оскільки сам загиблий знехтував правилами безпеки руху та перебував у нетверезому стані, а вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді відсутня.

Від інших учасників судового процесу відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 - Фадєєва Н.І. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, завдано моральну шкоду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь указаних осіб, моральна шкода в розмірі - 20 000 грн кожному.

Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, відповідно до ст. 23 ЦК України, врахував глибину душевних та фізичних страждань, які було завдано їм внаслідок смерті ОСОБА_7 , нервові стреси, факти порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від позивачів та третьої особи додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, судом також враховано положення ст. 1193 ЦК України, так як, загибель ОСОБА_7 внаслідок ДТП, стала наслідок порушення ним правил дорожнього руху.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , зважаючи на те, що відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Однак, позивач ОСОБА_3 є сестрою померлого та не надала суду доказів того, що вона проживала разом з померлим однією сім`єю.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, рішення суду переглядається в частині позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, оскільки апеляційна скарга від позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до суду не подана.

Адвокат Фадєєва Н.І. діє лише від імені ОСОБА_1 , що підтверджується ордером долученим до апеляційної скарги.

Тому заявляти вимоги у апеляційній скарзі щодо позовних вимог позивачів у справі не наділена повноваженнями.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 грудня 2017 року близько 20 год 30 хв. на вул. Соборна, 93 у м. Тетіїв Київської області, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку центру міста, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , котрий лежав на проїзній частині.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12 грудня 2017 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28 том 1).

Згідно довідки № 011239 вказано, що ОСОБА_7 є інвалідом 2-ї групи, інвалід з дитинства, непрацездатний (а.с. 110, том 1).

В свою чергу ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебував і на даний час не перебуває, що підтверджується довідкою № 676 від 07 лютого 2018 року(а.с. 111, том 1).

Постановою слідчого Головного управління Національної поліції в Київській області від 31 липня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0000887 від 09 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за відсутністю в діянні водія ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 15-27, том 1).

Зокрема, в постанові вказано, що згідно висновків інженерно-технічної експертизи за експертною спеціалізацією «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» № 10582/19-52 від 22 квітня 2019 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено, що:

- з точки зору вимог ПДР, водій автомобіля «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.2 ПДР, а з моменту виникнення перешкоди (небезпеки) для руху - у відповідності до вимог п. 12.3. ПДР.

- з причин, викладених в дослідницькій частині, обрана водієм ОСОБА_6 швидкість руху не перевищує максимально допустиму, при відповідній видимості елементів дороги.

- з причин, викладених у дослідницькій частині, водій автомобіля «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , не мав технічної можливості уникнути пригоди, шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування та безпечного об`їзду перешкоди.

- з причин, викладених у дослідницькій частині, з технічної точки зору, у діях водія ОСОБА_6 , за вказаних у постанові обставин настання ДТП, не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які перебувають у причинному зв`язку з настанням пригоди.

Також в постанові вказано, що ОСОБА_7 порушив вимоги правил дорожнього руху, а саме, п.4.1, 4.4., 4.7, 4.14.

Причиною смерті ОСОБА_7 стало порушення ним правил дорожнього руху, про які вказано в постанові про закриття кримінального провадження від 31 липня 2019 року. Відповідач здійснював дії для уникнення наїзду, а саме застосовано екстренне гальмування, зміщення вліво, однак уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 не вдалось.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_7 , пенсіонерка, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 28 травня 1998 року (а.с. 54, том 1).

11 січня 2018 року допитано потерпілу ОСОБА_1 , про що складено протокол допиту потерпілого від 11 січня 2018 року (а.с. 38, том 1).

Згідно виписки із картки амбулаторного хворого № 1211 у ОСОБА_1 встановлено діагноз: ішемічна хвороба серця, відповідно до дослідження МРТ від 02 грудня 2018 року - встановлено перенесений пролапс мітрального клапану (а.с. 55-57, том 1).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням

чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України, визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер.

Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (ч. 2 ст. 1193 ЦК України).

Згідно ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, завдано моральну шкоду ОСОБА_1 .

Проте, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував надану до матеріалів справи медичну документацію щодо неї та не оцінив тієї обставини, що остання є пенсіонером.

Крім того, колегія суддів вважає, що оцінка моральної шкоди від втрати сина у розмірі 20 000 грн не відповідає принципу справедливості.

Враховуючи рішення Європейського Суду з прав людини від 28 травня 1985 року справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним - суд розцінює як суттєві моральні страждання - отримання позивачем загибелі її сина внаслідок ДТП, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача, порушення організації та устрою життя, те що ОСОБА_1 є пенсіонером та вона має певні захворювання, а також судом враховується ступінь вини загиблого у дорожньо-транспортній пригоді, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду в частині позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 - задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Фадєєвої Наталії Ігорівни - задовольнити частково.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року в частині позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді