головуючий у суді І інстанції Орєхов О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 357/13488/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви вказувала, що 6 липня 2021 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєховим О.І. було винесено рішення по справі №357/13488/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 18 жовтня 2017 року у розмірі 10 062 000 гривень та на користь держави судовий збір в розмірі 8 810 гривень; відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

На виконання прийнятого рішення судом було видано виконавчий лист №357/13488/18 від 30 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за розпискою від 18 жовтня 2017 року у розмірі 10 062 000 гривень.

На підставі виконавчого листа, виданого відповідно до вказаного рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа. Проте, на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження, позивачем за первісним позовом - ОСОБА_2 не було вказано той факт, що рішення суду першої інстанції оскаржується в Київському апеляційному суді, тобто є таким, що не набрало законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу про скасування вищевказаного рішення у справі № 357/13488/18, на підставі якого було видано виконавчий лист. Зазначену апеляційну скаргу було подано в межах строку на апеляційне оскарження відповідно до ст. 354 ЦПК України. Судове рішення оформлене 14 липня 2021року.

Отже, постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 66809104 від 13 вересня 2021 року винесена на підставі виконавчого документу, якого не повинно існувати.

Просила визнати виконавчий лист, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконавче провадження ВП № 66809104 від 13 вересня 2021року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 18 жовтня 2017 року у розмірі 10 062 000 гривень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд неправильно застосував норми статті 354 ЦПК України при обчисленні строку на апеляційне оскарження рішення від 6 липня 2021 pоку.

Вказує, що повний текст судового рішення від 6 липня 2021 року складено 14 липня 2021 року, про що зазначено в тексті судового рішення. Таким чином, згідно приписів ч. 1 ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з 14 липня 2021 року, а не з 6 серпня 2021 року, як зазначає суд в оскаржуваній ухвалі.

Вважає, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий документ, якого не повинно існувати, оскільки судове рішення на виконання якого було видано виконавчий лист № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року, на дату його видачі не набрало законної сили та оскаржується в Київському апеляційному суді, а отже, у апеляційного суду наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції від 4 жовтня 2021 року та постановлення нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що питання про відповідність поданої апеляційної скарги вимогам, встановленим статтею 354 ЦПК України, вирішує суд апеляційної інстанції, в порушення вимог статей 24, 352, 357, 358 ЦПК України, суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О.І. в своїй ухвалі від 4 жовтня 2021 року в описовій частині зазначає, що апеляційну скаргу на рішення суду від 6 липня 2021 року було подано в порушення вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України, а саме, після спливу строку на апеляційне оскарження, тобто, здійснює повноваження, що відносяться до компетенції суду апеляційної інстанції.

Звертає також увагу суду на той факт, що в порушення вимог статей 357, 358, 359 ЦПК України, судом першої інстанції було направлено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану 11 серпня 2021 року через суд першої інстанції, до Київського апеляційного суду тільки 11 жовтня 2021 року (вихідний номер 29932/21 від 11 жовтня 2021 року), що стало перешкодою для відкриття провадження з розгляду апеляційної скарги та грубо порушило права особи, що подала апеляційну - ОСОБА_1 на апеляційне оскарження протягом двох календарних місяців.

29 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Нестеренко Є.П., в якому адвокат просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. Однак, матеріальні підстави для визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню - відсутні, оскільки борг відповідачем не сплачений.

Зазначає, що так само відсутні і процесуальні підстави для визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення після сплину тридцяти днів з дня його проголошення, а саме 11 серпня 2021 року, тобто на 36 день з дня його проголошення.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що наявні підстави для визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст. 76,77 ЦПК України, ст. 80,81 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Литвин С.Г. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Квітін Р.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що тридцятиденний строк на апеляційне оскарження з дня ухвалення рішення сплив 6 серпня 2021 року, тому з цього випливає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по цивільній справі № 357/13488/18 на день видачі виконавчого листа набрало законної сили, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/13488/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 18 жовтня 2017 року у розмірі 10 062 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 8 810 гривень. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовлено.

11 серпня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за вх. № 37936 від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення.

Встановлено, що на виконання зазначеного рішення суду 30 серпня 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом за заявою стягувача ОСОБА_2 було видано виконавчий лист № 357/13488/18.

13 вересня 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крекул Іваном Івановичем 13 вересня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66809104 на виконання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 18 жовтня 2017 року у розмірі 10 062 000 гривень.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є те, що нею було подано апеляційну скаргу 11 серпня 2021 року, тому рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2021 року у справі №357/13488/18 не набрало законної сили і виконавчий лист 357/13488/18 повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VI ЦПК України.

Так, частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально- правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа в змінений зміст рішення.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Однак у даній справі, матеріальні підстави для визнання виконавчого листа №357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню - відсутні, оскільки борг відповідачем не сплачений.

Так само і відсутні процесуальні підстави для визнання виконавчого листа №357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню з урахуванням наступного.

Так, в обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає про неможливість видачі виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення у справі №357/13488/18 було проголошено 6 липня 2021 року в присутності представників сторін.

У резолютивній частині рішення зазначено, що воно може бути оскаржене в апеляційному порядкупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 звернула увагу на те, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України). Усі судові рішення підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (частина друга статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Так, із протоколу судового засідання від 6 липня 2021 року вбачається, що і представник позивача адвокат Квітін Р.В., і представник відповідача адвокат Салівончик А.І. були присутні в судовому засіданні (Т. 1, а.с. 31-33).

Таким чином, в цьому випадку датою ухвалення рішення, є дата його проголошення, а не дата складення повного тексту рішення.

Суд апеляційної інстанції відкриваючи апеляційне провадження вважав, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, оскільки для апеляційного оскарження визначальним є отримання повного тексту оскаржуваного рішення із мотивами, якими суд обґрунтовував рішення, однак указана обставина не спростовує правильність висновку суду першої інстанції щодо дати набрання чинності рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2021 року саме з дати його проголошення у судовому засіданні за участі представників сторін.

Тому, наведені відповідачем факти не можуть слугувати безумовною підставою для визнання виконавчого листа № 357/13488/18 від 30 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт подання відповідачем апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження та зупинення дії оскаржуваного рішення чи зупинення відкритого виконавчого провадження згідно процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім того, за результатом розгляду апеляційної скарги на рішення у справі №357/13488/18, постановою апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба