Головуючий у першій інстанції Кріль Х.С
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року у складі судді Кріль Х.С.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,в якій просить суд її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув увагу на те, що кредитний договір між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладався в Одеській філії АКБ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини 7 статті 110 ЦПК України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст. 16 ЗУ «Про держану реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»). Так як філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред`явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності. У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов`язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (ст. 115 ЦПК України) або якщо провадження у справі відкрито-передається судом до належного суду (ст. 116 ЦПК України). Також апелянт послався на ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до якої місце виконання судового рішення є місцем провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії проводяться за місцем проживання, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. В розумінні вказаної норми місце виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна. Місцем реєстрації позивача є буд. АДРЕСА_1 , майно знаходиться за вказаною адресою. Виконання рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04.10.2016 про стягнення з апелянта заборгованості, звернення стягнення на майно здійснюється приватним виконавцем Притуляком В.М. за місцем знаходження його офісу у Приморському районі. Враховуючи місцезнаходження філії банку (Приморський район), а також відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем в Приморському районі, позивач використав виключне право вибору між судами та за правилами загальної підсудності і правил альтернативної підсудності, позивач вважає, що справа підсудна саме Приморському районному суду м. Одеси.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Вбачається, що позивачем пред`явлено вимогу до банку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та позов подано до Приморського районного суду м. Одеси. В позові обґрунтувань підсудності позову не зазначено.

Суд, передаючи справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва виходив з того, що місцезнаходження відповідача є Голосіївський район м. Одеси, тому справа підсудна вказаному суду.

Разом з тим, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що місцезнаходження філії АКБ «Укрсоцбанк» м. Одеса, вул. Ю. Олеші,6 (Приморський район), де було укладено кредитний договір, крім того, приватним виконавцем Притуляком В.М. за місцем його офісу в Приморському районі м. Одеса відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, тому, на думку позивача, існує ймовірність того, що виконавчий напис нотаріуса знаходиться на виконанні у приватного виконавця Притуляка В.М.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

З викладеного слідує, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

У частині першій статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Аналіз вказаних вимог процесуального законодавства свідчить про те, що словосполучення "із приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Отже, правилами, визначеними процесуальним законом, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса (про звернення стягнення на об`єкт нерухомості) таким, що не підлягає виконанню, підлягають розгляду із урахуванням правил виключної підсудності, визначеної статтею 30 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням такого нерухомого майна (Постанова від 17.11.2021 № 755/5684/18 Верховний Суд. Касаційний цивільний суд).

ОСОБА_1 оспорюється виконавчий напис нотаріуса від 18.10.2018, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказане суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що цей спір належить до територіальної юрисдикції суду за місцем знаходження відповідача, тобто до Голосіївського районного суду м. Києва.

Доводи апелянта про те, що справа повинна розглядатися за місцезнаходженням приватного виконавця, офіс якого територіального знаходиться в Приморському районі, є безпідставними з огляду на те, що за правилами частин першої та другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі N263/14171/19).

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду вирішення питання щодо підсудності у визначений спосіб.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси -вирішення питання щодо підсудності у визначений спосіб.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: