Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2556/21 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №279/2556/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через представника ОСОБА_3 ,
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 серпня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Невмержицької О.А. у м.Коростені,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 травня 2021 і до припинення навчання або до досягнення донькою 23-х років.
Позов обґрунтовувала тим, що 19 січня 2002 року був зареєстрований шлюб із ОСОБА_2 . У шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2013 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дочки Єлизавети та сина ОСОБА_6 в розмірі 13 частини всіх видів (заробітку) доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 15 серпня 2013 і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі донька ОСОБА_5 навчається на денній формі в Технікуму мережі шкіл і навчальних закладів у місті Скала (Республіка Польща). Єлизавета не може поєднувати навчання із працею. Наразі вона самостійно утримує доньку, виділяє кошти на придбання одягу та взуття, харчування проїзд до місця навчання, придбання навчально-методичних посібників, підручників. Орієнтовна місячна сума утримання доньки становить 4 000 грн. Також на її утриманні перебуває неповнолітній син. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, хоча має матеріальну можливість. ОСОБА_2 проходить контрактну військову службу у Збройних силах України в званні капітана в Ушомирській військовій частині. Також він увільнений з роботи виконавця робіт Виробничого структурного підрозділу «Коростенське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та щомісячно отримує середньомісячний заробіток приблизно 10 000 грн. відповідач інших дітей не має. Вважає, що відповідач зможе сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі без погіршення його матеріального стану.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 серпня 2021 року присуджено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 на період її навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) починаючи з 14 травня 2021 року і до закінчення навчання (програмне закінчення школи передбачено в 2022 році), але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути на її користь з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки Єлизавети аліменти на період стаціонарного навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітків (доходів) ОСОБА_2 , за виключенням періодів канікул, починаючи з 01 вересня 2021 року по дату закінчення стаціонарного навчання. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2013 року сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. Після досягнення донькою повноліття відповідач добровільно продовжив сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 12 серпня 2021 року №958. Зазначає, що ОСОБА_2 не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, але сума, яка підлягає до стягнення за оскаржуваним рішенням порушує принцип рівності обов`язку батьків утримувати дітей. Враховуючи розмір заробітної плати ОСОБА_2 , розмір аліментів, який підлягає до стягнення відповідно до оскаржуваного рішення складе 4 000 грн., тобто місячну суму на утримання дочки, яка зазначена в позовній заяві. Посилається на те, що в рішенні суду першої інстанції не обґрунтована належними доказами потреба дочки у матеріальній допомозі та відсутність у неї самостійного заробітку в Республіці Польща, не висвітлено стан здоров`я дитини, матері та платника аліментів, їхній майновий та сімейний стан. Також, зазначає, що резолютивна частина прописана неправильно, а саме: не зазначено конкретного періоду стягнення аліментів з вказівкою на дату закінчення навчання, без зазначення, що аліменти стягуються на час навчання за виключенням канікул та за умови продовження стаціонарного навчання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя ст.360 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із стаціонарним навчанням повнолітня донька сторін, яка не досяг віку 23 років, повністю перебуває на утриманні позивача, а тому потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною першою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року в справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ОСОБА_7 є ученицею третього класу денної форми навчання Технікуму мережі шкіл і навчальних закладів у місті Скала (Республіка Польща) за напрямом технік-логістик. Програмне закінчення школи передбачено у 2022 році (а.с.9).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд при визначенні розміру аліментів не взяв до уваги, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2013 року в справі №279/5442/13-ц та добровільно продовжив сплачувати аліменти на доньку після досягнення нею повноліття.

До апеляційної скарги долучена довідка Військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2021 року №958 про розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 та утримання з нього аліментів за період з 01 червня 2020 року по 31 липня 2021 року (а.с.31).

Із інформації, яка міститься в довідці вбачається, що з ОСОБА_2 утримуються аліменти у розмірі 1/3 грошового забезпечення. Так, у квітні 2021 року стягнуто аліменти в розмірі 1/3, що становить - 4 584,84 грн.; у травні 2021 року 5 268,88 грн.; у червні 2021 року 5 268,88 грн.; у липні 2021 року 5 268,88 грн.; у липні (індекс.) 96,15 грн., що в свою чергу спростовує доводи позивача щодо ненадання ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Проте, правильно встановивши обов`язок відповідача зі сплати аліментів, суд першої інстанції при визначенні їх розміру не врахував, що з відповідача уже стягуються аліменти в розмірі 1/3 відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2013 року в справі №279/5442/13-ц.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють його дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували посилання апеляційної скарги на те, що заробітна плата відповідача є меншою за розмір пенсії позивача.

Отже, приймаючи до уваги, правову позицію Верховного Суду, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засади цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції щомісячний розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), що відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам СК України.

Разом із тим, у абзаці другому резолютивної частини рішення зазначено, що аліменти стягуються до закінчення навчання, без конкретизації відповідного навчального закладу. Згідно з частиною другою ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, право на отримання невід`ємно пов`язане з навчанням. За таких обставин, слід доповнити резолютивну частину рішення суду першої інстанції після слів «до закінчення навчання» словами наступного змісту: « у Технікумі мережі шкіл і навчальних закладів у місті Скала», що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

Доводи відповідача щодо виключення періоду літніх канікул зі сплати сум аліментних зобов`язань є неправомірними та такими , що не відповідають нормам сімейного права, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що під час канікул дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання.

Правова позиція Верховного Суду вказує на те, що канікули в період навчання, не є підставою для звільнення від обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії судців Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 січня 2019 року прийнятої у справі №346/103/17.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася за присудженням (стягненням) аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позов пред`явила 14 травня 2021 року, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати, як правильно вчинив суд першої інстанції, а доводи апеляційної скарги з цього приводу не відповідають положенням закону та підставам позову.

Приймаючи до уваги, що позивачі у справах про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 225,8 грн., який поніс відповідач за подання апеляційної скарги, належить компенсувати скаржнику за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає приписам ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 серпня 2021 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з «1/4 частини всіх видів доходів (заробітку)» до «1/6 частини всіх видів доходів (заробітку)».

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення після слів «до закінчення навчання» словами наступного змісту: « у Технікумі мережі шкіл і навчальних закладів у місті Скала».

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 1 225 грн. 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: