Справа № 464/6883/21
пр.№ 2/464/1843/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2021 Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Чорної С.З.,

за участі секретаря судового засідання Гринюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в якому просить визнати недійсним договір №0693-8450 від 07.05.202 укладений між сторонами; визнати Догорів про надання кредиту №0693-8450 від 07.05.2021 укладений між сторонами недійсним в частині нарахування комісії з застосуванням наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір про надання кредитних коштів №0693-8450 від 07.05.2021, відповідно до умов якого ним було отримано позику. Вважає даний договір позики недійсним, оскільки договір було укладено з порушенням порядку його укладення та укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Позивач стверджує, що не підписував договору, оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», відповідно, укладений договір є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також відсутні докази того, що саме він підписав електронним цифровим підписом договір. Окрім цього, ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» не повідомило всю необхідну інформацію щодо умов договору, оспорюваний договір не місить ціни та сукупної вартості кредиту. Також вважає, що відповідачем здійснено щодо нього нечесну підприємницьку діяльність, його введено в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом, його не повідомлено про непомірно велику відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання, натомість його повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що погодилася на такий кредит. При укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, оскільки йому було запропоновано укласти договір на відомих лише відповідачу умовах. Звертає увагу на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Таким чином, правочин, здійснений з використання нечесної підприємницької практики є недійсним. Вважає, що договір порушує вимоги чинного законодавства щодо захисту прав споживачів та укладення кредитних договорів, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 28.09.2021 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

13.10.2021 від представника відповідача ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із безпідставністю, з огляду на таке. Оспорюваний договір між сторонами укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору. Кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https//www.creditkasa.com.ua, надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.16 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до Договору та іншої інформації. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, встановлюється порядок укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, а саме: позивач на Сайті відповідача здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказав всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.8 Правил); заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.11. Правил); відповідач проінформував позивача (п. 4.19. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - та електронним листом на адресу електронної пошти позивача) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.641,642 ЦК України; позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача; позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»; відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. Із наведеного порядку при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Укладення оспорюваного кредитного договору визнається як позивачем, так і відповідачем, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Також представник відповідача зазначив, що на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.com.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність, і т.д. Крім того, на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг, відтак відповідачем надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення Договорів кредиту. Покликання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання Договору є безпідставними та не відповідають дійсності. Щодо порушення норм статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та здійснення нечесної підприємницької практики, шляхом введення в оману позивача відповідно до ст. 230 ЦК України, зазначено, що позивач звертався до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважав зручними для себе. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою, а не банківською установою та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити у позові повністю.

Ухвалою суду від 28.10.2021 витребувано від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" повний достовірний розрахунок заборгованості за простроченим тілом, заборгованість за нарахованими відсотками, нараховану пеню та комісію.

На виконання ухвали суду 21.12.2021 від представника відповідача до суду надійшла заява з розрахунком заборгованості. Відповідно до якого орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: не більше 300 % від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 45 000 грн. та включає в себе: суму кредиту, проценти за користування Кредитом не більше 200% від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 30 000 грн. ( у грошовому вираженні). Згідно наданого розрахунку суму заборгованості скаладає 45000 грн. у відповідності до умов договору, враховуючи часткове погашення позивачем своїх зобов`язань по договору у розмрі 6675 грн., залишок заборгованості складає 38 325 грн. Крім цього, у відповідності чинного законодавства не здійснюється нарахування штрафу за прострочення виконання зобов`язань. Крім цього, згідно умов договору не передбачено нарахування комісії.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Разом із позовною заявою, від позивача надійшла заява, у якій останній просив розглядати справу у його відсутності за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Такі умови встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей, істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинено письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 травня 2021 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0693-8450 на суму 15 000 грн. зі сплатою процентів строком на 99 календарних днів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https//www.creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Відповідно до п.п. 2.7., 2.8 орієнтовна річна процентна ставка за кредитом складає 912,50 %, орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: не більше 300 % від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 45 000 грн. та включає в себе: суму кредиту, проценти за користування Кредитом не більше 200% від загального розміру наданого Кредиту (у відсотковому вираженні) або 30 000 грн. ( у грошовому вираженні).

Відповідно до п. 6.1 Договору Кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей Кредитний договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https//creditkasa.com.ua) та, відповідно, укладає Договір.

Згідно із п. 6.2.1 Договору позичальник підтверджує, що до укладення Договору отримав від Кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Покликання позивача про те, що оспорюваний правочин ним не підписано, а також, що споживача послуг не проінформовано про вартість послуг та розмір витрат, реальну ставку річних та сукупну вартість сум, що входять до кредитної заборгованості, суд не приймає, з огляду на таке.

Оспорюваний договір було укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https//www.creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із змісту оспорюваного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Фінансова установа виконала вказані вимоги закону та визначила термін погашення заборгованості по кредиту, визначила сукупну вартість кредиту і проценти, розписала, які суми позивач зобов`язаний буде сплатити. В свою чергу, позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо тверджень позивача про те, що ним не було підписаного договір, слід зазначити таке.

Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення оспорюваного Кредитного договору та є його невід`ємною частиною, встановлюється порядок укладення Кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме:

- позивач на Сайті відповідача здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказала всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.8 Правил);

- заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.11. Правил);

- відповідач проінформував позивача (п. 4.19. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти позивача) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України;

- позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача;

- позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»;

- відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача.

Вищенаведене свідчить про те, що позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача, укладення Договору було б неможливе.

Відповідно до п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 Кредитного договору (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, твердження позивача ОСОБА_1 про недотримання порядку укладення електронного договору не відповідають дійсності.

Окрім цього, суд критично оцінює доводи позивача щодо незаконності умов кредитного договору та покликання на порушення відповідачем вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на таке.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні такого договору, він ознайомився та погодився з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема Цивільного кодексу (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладений в письмовій формі, він підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 16 січня 2013 року № 6-161цс12, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Так, за ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що вказаний спірний договір є нечесною підприємницькою практикою та був укладений під впливом введення його в оману, як і не доведено умислу відповідача щодо вчинення дій по введенню позивача в оману.

Щодо отримання кредитних коштів позивачем ОСОБА_1 слід зазначити, що таке ним визнається та не заперечується.

Що стосується доводів позивача про невідповідність угоди вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», через несправедливі умови, слід зазначити таке.

Як зазначено вище, згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Стаття 19 вказаного Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Кредитні кошти на суму 15 000 грн. надавався строком на 99 днів, на умовах строковості, зворотності та платності.

Твердження позивача про те, що кредитний договір №0693-8450 від 07.05.2021 за своїм змістом не відповідає вимогам закону, так як в ньому не зазначено загальної вартості кредиту, не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та досліджених судом доказах, оскільки сукупна вартість кредиту, в процентному та грошовому виразі, вказана у договорі, який був підписаний позивачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно п.п. 5-1 5.5 укладеного Договору. Доводи позивача про те, що умови кредитного договору №0693-8450 від 07.05.2021 є несправедливими, так як відсоткова ставка за користування кредитом та штрафні санкції за порушення строків є непомірно високими, суд не приймає до уваги, оскільки кредит надавався позивачу на строк до 99 днів, місячна відсоткова ставка за користування кредитними була йому відома в момент укладення договору.

Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено. Крім того, відповідно до п. 6.1 укладеного Договору, при підписанні такого позичальник засвідчує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https//creditkasa.com.ua) та, відповідно, укладає Договір.

Отже, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства.

Щодо тверджень позивача про нарахування непомірно високої неустойки (пені та штрафних санкцій), суд зазначає таке.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 2 ч. 21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно розрахунку наданого відповідачем пеня та комісія згідно вищевказаного Договору не нараховувалась.

Позивачем не надано конкретного розрахунку нарахованої штрафних санкцій та обґрунтування їх завищення та невідповідність наведеній нормі Закону України «Про споживче кредитування». Також слід зазначити, що позивач може в судовому порядку оскаржити нараховану суму штрафних санкцій або оспорити її під час розгляду справи про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором (у разі подання такого позову стягувачем).

Із врахуванням вищенаведеного, вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним не знайшли свого підтвердження, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.205, 207, 626, 628, 638 ЦК України та керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: м.Київ, вул.Лесі Українки, буд.26, офіс 407, .

Суддя С.З. Чорна