Дата документу 08.12.2021 Справа № 328/2532/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/2532/20 Головуючий у 1-й інстанції: Новікова Н.В.
Провадження № 22-ц/807/3286/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
08 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
Гончар М.С
суддів: Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином,
ОСОБА_1 звернулась до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який було уточнено, і в якому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 21 658,71 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 900,00 грн. (а.с. 49-53)
В обґрунтування позову зазначила, що 19.06.2015р. приблизно о 08:00 годині ОСОБА_2 , маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень та реалізуючи його, знаходячись поблизу входу в ветеринарну аптеку «ЗООФАРМ», розташовану за адресою: м. Токмак, вул. Шевченка, 48, в ході конфлікту з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно наніс 1 удар долонею руки в область лівої скроні останньої, від чого ОСОБА_3 впала на сходи входу до ветеринарної аптеки. Далі ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, схопив однією рукою за волосся ОСОБА_1 та наніс 2 удари рукою по обличчю останньої, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження.
Під час судово-медичного обстеження 24.07.2015р. у Токмацькому міжрайонному
відділенні судово-медичної експертизи («Висновок експерта №113») у гр.
ОСОБА_1 , 1953 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден «на задній поверхні лівого ліктьового згину, в проекції лівого надколінка». При цьому, струс головного мозку, набряк м`яких тканин обличчя зліва, підшкірні гематоми навколо лівого ока, на лівій щоці, на підборідді у ОСОБА_1 кваліфікуються як тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Садна лівого ліктьового та обох колінних суглобів, гематома на лівому передпліччі ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Позивач вказувала, що своїми протиправними діями ОСОБА_2 навмисно завдав їй всі вище наведені тілесні ушкодження, чим спричинив велику моральну шкоду та матеріальні збитки.
Зазначала, що 05.05.2020 ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 328/1109/19 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності з вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.09.2020р. апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_1 залишена без задоволення, вказана ухвала Токмацького районного суду Запорізької області від 05.05.2020р. залишена без змін.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень вона пройшла курс стаціонарного лікування в Токмацькій ЦРЛ, нейрохірургічному відділені ЗОКЛ та на амбулаторному лікуванні, так як стан її здоров`я значно погіршився після вчинення незаконних та протиправних дій відносно неї відповідачем ОСОБА_2 .
Внаслідок вказаних злочинних дій їй була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 21 658,71 гривень, що складається з витрат на придбання ліків, витрат на обстеження за призначенням лікарів, транспортні витрати, понесені у зв`язку з необхідністю звернення до лікарів за консультативними висновками та лікуванням; поштовими витратами по кримінальному провадженню, у зв`язку з листуванням з правоохоронними органами різних рівнів для прискорення розгляду справи, у зв`язку з розшуком ОСОБА_2 та інші витрати пов`язані з відновленням її здоров`я.
Також позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 суми судових витрат, у зв`язку з розглядом справи, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану злочином в розмірі 10000,00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4900,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення матеріальної і моральної шкоди, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду 08 грудня 2021р. не з`явився, отримавши 29.09.2021р. судову повістки в це судове. Клопотань або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про причини своєї неявки не повідомлено, тому справу розглянуто відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та її адвоката Майсак В.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції вважав таку суму достатньою для тих обставин, які встановив в ході розгляду справи.

Одночасно, відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для врахування судом понесених на лікування витрат ОСОБА_1 після 03.07.2015 як витрат, що пов`язані із спричиненими незаконними діями ОСОБА_6 ушкодженнями здоров`я. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги додані до позовної заяви копії чеків, що підтверджують понесені ОСОБА_1 матеріальні витрати, оскільки вони не охоплюють період з 19.06.2015р. по 03.07.2015р., тобто період її стаціонарного лікування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд безпідставно не прийняв до уваги всі надані нею чеки та квитанції, оскільки вони підтверджують її витрати як під час лікування одразу після її побиття відповідачем, так і в подальшому, так як спричинені їй ОСОБА_2 тілесні ушкодження потягли за собою наслідки у вигляді посттравматичних ускладнень стану її здоров`я, до яких входять й істотні витрати на лікування та протезування зубів, медичне обстеження, консультування спеціалістів, стаціонарне лікування в подальшому. Також вважала, що судом стягнуто на відшкодування моральної шкоди дуже малий розмір, який не відповідає тривалості та силі її страждань.

Колегія суддів, дослідивши вказані доводи скарги, дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, даний постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Судом встановлено, що 05.05.2020 ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, було закрите. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду та роз`яснено ОСОБА_1 право звернутись з відповідною позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, в порядку цивільного судочинства (а.с. 54-58).

Даною ухвалою встановлено, що 19.06.2015р. приблизно о 08:00 годині ОСОБА_2 , маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень та реалізуючи його, знаходячись поблизу входу в ветеринарну аптеку «ЗООФАРМ», розташовану за адресою: м. Токмак, вул. Шевченка, 48, в ході конфлікту з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно наніс один удар долонею руки в область лівої скроні останньої, від чого ОСОБА_1 впала на сходи входу до ветеринарної аптеки. Далі ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, схопив однією рукою за волосся ОСОБА_1 та наніс ще два удари рукою по обличчю останньої, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 44/к від 02.03.2017р., відповідно до даних із наданої медичної документації (медичних карт стаціонарного хворого № 2705 та № 11377) під час перебування ОСОБА_1 у хірургічному відділенні КУ «Токмацька центральна районна лікарня» з 19.06.2015р. по 25.06.2015р. та її подальшому стаціонарному лікуванні в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 25.06.2015р. по 03.07.2015р., у ОСОБА_1 виявлені ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, набряку м`яких тканин обличчя зліва, підшкірних гематом навколо лівого ока, на лівій щоці, на підборідді, саден лівого ліктьового та обох колінних суглобів, гематоми на лівому передпліччі. Під час судово-медичного обстеження 24.07.2015р. у Токмацькому міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи («Висновок експерта № 113») у гр. ОСОБА_1 , 1953 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден «на задній поверхні лівого ліктьового згину, в проекції лівого надколінка».

Струс головного мозку, набряк м`яких тканин обличчя зліва, підшкірні гематоми навколо лівого ока, на лівій щоці, на підборідді у ОСОБА_1 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Садна лівого ліктьового та обох колінних суглобів, гематома на лівому передпліччі у ОСОБА_1 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Як на докази вини ОСОБА_2 у спричиненні позивачу легких тілесних ушкоджень, окрім визнання ним вини, суд в своїй ухвалі послався, в тому числі і на:

-висновок судово-медичної експертизи № 113 від 26.08.2015р., згідно якого

ОСОБА_7 , 1953 року народження, знаходилась на лікуванні у хірургічному відділенні Токмацької ЦРЛ з діагнозом закритий перелом шийки лівого стегна. Забій лівого тазостегнового суглобу, больовий синдром, порушення опорної функції. ЗЧМТ струс головного мозку. Забійна гематома м`яких тканин обличчя зліва. ДДПП. Післятравматична люмбоішіалгія. Рефлекторний м`язовий синдром, а також у нейрохірургічному відділені ЗОКЛ з 25.06 по 03.07.2015 року з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вестибуло-атактичний синдром. Синдром «вегетативної дисфункції». Забій м`яких тканин обличчя, шиї, тулубу, лівого тазостегневого суглобу. Гематомапараорбітальної клітчати зліва. Метаболічна міакордіопатія, шлуночкова екстрасистолія. СНО, артеріальна гіпертензія. ДДПП. Вертеброгена люмбоішалгія з 2-х сторін. Протрузія дисків 1,2-L5. Системний остеопороз.

ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин обличчя, шиї, тулубу, лівого тазостегнового суглобу. Гематома параорбітальної клітчатки зліва у Терлецької К.М., про які йдеться у медичній документації, утворилися від травматичної дії у ділянку обличчя, тулуба та нижньої кінцівки, не суперечить обставинам, про які йдеться у постанові слідчого.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт спричинення відповідачем

тілесних ушкоджень позивачу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції вказував, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення ОСОБА_1 матеріальних витрат, які охоплюють період з 19.06.2015р. по 03.07.2015р.

Однак, надаючи оцінку долученим позивачем доказам на підтвердження понесення матеріальних витрат, суд не урахував, що в матеріалах справи містяться декілька чеків, які безпосередньо стосуються призначень лікарів.

Так, в матеріалах справи містяться наступні докази: копія чеку від 22.08.2015р. на суму 31,04 грн., яка сплачена за придбання Аевіту у капс., який містить вітамін Е, який рекомендовано вживати позивачу згідно з випискою № 11317 ( Т. 1 кримінального провадження - а.с. 27).

Крім того, перебуваючи на лікування у Токмацькій ЦРБ, ОСОБА_1 22.06.2015р. пройшла обстеження головного мозку шляхом МРТ, за що заплатила 850 грн. ( Т. 1 кримінального провадження а.с. 31, 121).

Вказані витрати безпосередньо стосуються періоду лікування позивача одразу після її побиття відповідачем, а також є призначеними лікарями, а тому підлягають стягненню як понесені витрати, пов`язані із наслідками від злочинних дій відповідача, які загалом складають 881,04 грн. та підлягають стягненню на її користь.

Решта чеків та квитанцій, як правильно визнав суд, або є нечитабельними, або не підтверджуються рекомендаціями та призначеннями лікарів, а отже не можуть бути вмінені до відповідальності відповідача.

.

Що стосується витрат на лікування та протезування зубів, то їх пошкодження не зафіксовано жодним медичним обстеженням, як при первісному огляді позивача у Токмацькій ЦРЛ, так і в ЗОКЛ.

З виписок стаціонарного хворого, наданих цими медичними установами, встановлено, що не відбувалось огляду позивача стоматологом, а також не зафіксовано будь-яких скарг потерпілої з приводу ротової порожнини та пошкодження зубів. Тому подальше лікування зубів, протезування не має відношення до ушкоджень, спричинених позивачу діями ОСОБА_2 , принаймні таких доказів матеріали цивільної справи та дослідженого кримінального провадження не містять.

Що стосується витрат позивача на листування з правоохоронними органами та судом під час досудового розслідування та судового провадження, то дослідженням матеріалів справи колегія встановила, що переважна більшість наданих копій чеків та квитанцій не містить даних, що вони пов`язані саме з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_2 .

Але мається декілька таких чеків та квитанцій, у яких цільове призначення зафіксовано та стосується цих подій.

Так, згідно копії чеку від 04.05.2018р. на суму 19,50 грн., ці кошти сплачені позивачем за направлення рекомендованого листа до Управління Національної поліції, згідно копії чеку від 04.05.2018р. на суму 1,20 грн. - сплачено за придбання конверту, згідно копії чеку від 04.05.2018р. на суму 39,00 грн. - сплачено за придбання марки (а.с. 32); згідно копії чеку від 11.08.2020р. на суму 1,00 грн. - сплачено за конверт, згідно копії чеку від 11.08.2020р. на суму 35,00 грн. - сплачено за направлення рекомендованого листа судді Грипас Ю.О. (суддя - головуючий у кримінальному провадженні на стадії апеляційного розгляду), згідно копії чеку від 09.09.2020р. на суму 36,00 грн. - сплачено за придбання марок та конверту, згідно копії чеку від 04.10.2019р. на суму 31,00 грн. - сплачено за направлення рекомендованого листа до апеляційного суду; копія чеку від 01.02.2017 року на суму 8,60 грн. - сплачено за направлення рекомендованого листа керівнику Токмацької Прокуратури (кримінальне провадження, т.1 а.с. 32) Всього поштові витрати ОСОБА_1 , пов`язані з кримінальним провадженням, склали 171,30 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як її матеріальні збитки.

Таким чином, всього підтверджені належними і допустимими доказами матеріальні витрати позивача складають: 171,30 + 881,04 = 1052,34 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача, скасувавши рішення суду в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди відповідно до приписів п. 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України із частковим задоволенням позову в цій частині на вказану суму.

Що стосується доводів скарги про те, що розмір відшкодування моральної шкоди визначено занадто малим для тих страждань, які були спричинені їй відповідачем, то колегія частково погоджується з цими доводами з огляду на таке.

Колегія вважає, що судом не було в достатній мірі враховано характер кримінального правопорушення, вчинення злочину молодою особою чоловічої статі відносно жінки похилого віку, інваліда ІІІ групи; побиття її навіть після того, як вона впала та знаходилась у лежачому стані; уникнення відповідачем кримінального покарання за скоєне через сплив строків давності, що потягло обурення позивача. Також колегія вважає, що не враховано в повній мірі характер та обсяг фізичних, душевних та психологічних страждань, яких зазнала потерпіла, тривалість перебування на лікуванні у хірургічному відділенні КУ «Токмацька центральна районна лікарня» з 19.06.2015р. по 25.06.2015р. та її подальшому стаціонарному лікуванні в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 25.06.2015р. по 03.07.2015р., з урахуванням стану здоров`я, вимушених змін у життєвих стосунках та часу, витраченого при проведенні досудового слідства та судового провадження, яке не призвело до справедливої сатисфакції настання відповідальності за злочин.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи вище наведені обставини справи, надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, доводам позивача та запереченням відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20 000 грн.

При цьому, колегія суддів, зважаючи на умисний характер заподіяння тілесних ушкоджень, різницю у віці між заподіювачем шкоди та потерпілою, похилий вік ОСОБА_1 та її фізичну неспроможність протидіяти нападу ОСОБА_2 , злочинна самовпевненість відповідача у зв`язку із відсутністю протидії з боку позивачки та неможливість себе захистити або уникнути такого фізичного впливу, прийшла до висновку, що такий розмір моральної шкоди є співмірним із завданими ушкодженнями здоров`я позивачу, відповідає розумності і справедливості.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховую, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду в частині стягнення розміру моральної шкоди та часткового задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди, розмір стягнутих судових витрат підлягають зміні.

Прожитковий мінімум станом на 01.12.2020р. - момент подачі позову для вимог майнового характеру становить 2189 грн.

Тому, за задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди це буде 2189 х 0,4 = 875,60 грн. За задоволення немайнових вимог - моральної шкоди така ж сума 875,60, а всього: 1751,20 грн.

З урахуванням задоволених позовних вимог, сума судового збору, сплаченого за апеляційне провадження становить: 1751,20 х 150 : 100 = 2626,80 грн.

Таким чином, всього з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі: 4378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди та змінити в частині визначення розміру суми на відшкодування моральної шкоди, а також стягнутого розміру судового збору, виклавши резолютивну частину рішення з урахуванням цих змін в такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 1052,34 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 4 378,00 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось (в частині стягнутих витрат на правову допомогу).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.