ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м.Суми

Справа №950/1308/21

Номер провадження 22-ц/816/1745/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року, ухваленого у складі судді Косолапа В.М. у м. Лебедин Сумської області, повний текст якого складено 07 жовтня 2021 року,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 07 травня 2019 року відповідачем підписано анкету-заяву, відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 13 червня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 60830 грн 53 коп., яка складається із: 47546 грн 47 коп. - заборгованість за кредитом, 13284 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07 травня 2019 року в розмірі 30607 грн 37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1142 грн 17 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриваБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають кредитний договір. Звертає увагу на те, що є відповідач отримав кредитну картку, користувався кредитними грошима, частково погашав кредитну заборгованість, що підтверджує його згоду на укладення договору на запропонованих умовах.

Зазначає, що право на отримання позикодавцем від позичальника процентів за користування кредитними передбачена також ст.ст. 1048, 1054 ЦК України та ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту в якому чітко зазначені всі істотні умови кредитування, строки, процентна ставка та ін.

Вважає також, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку, про погашення відсотків за рахунок тіла кредиту на 16939 грн 10 коп.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що саме надані ним умови є складовою кредитного договору і що саме ці умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Також суд першої інстанції дійшов до висновку, що надана позивачем копія паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 07 травня 2019 року, не може бути підтвердженням умов кредитування та відповідного погодження відсоткових ставок, так як в даному випадку, як передбачено законом, банк надав відповідачу інформацію для порівняння різних пропозицій.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 травня 2019 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Підписанням анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє мене про зміни шляхом використання визначених Умовами і правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження і повного безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua». В разі використання мною електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети заяви такий підпис прирівнюється до мого власноручного підпису (а.с. 13).

Також, 07 травня 2019 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір відсоткової ставки у межах пільгового періоду 0,00001% річних та 43,2% річних за межами пільгового періоду для кредитної карти «універсальна», 42% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії, а також передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 86,4% для кредитної карти «універсальна» та 84% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД» (а.с. 14-15).

Додані банком до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» , «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», який був предметом дослідження в судом першої інстанції, та витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», не підписані відповідачем (а.с. 16, 17-53).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 травня 2019 року станом на 13 червня 2021 року становить 60830 грн 53 коп., яка складається із: 47546 грн 47 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13284 грн 06 коп. - заборгованість за простроченим відсотками (а.с. 8-9).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, прострочених відсотках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюютьсяоднаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом правильно встановлено, що у заяві позичальника від 07 травня 2019 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на анкету-заяву позичальника, витяг з «Тарифів Банку», витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг», як невід`ємні частини спірного договору, а також на паспорт споживчого кредиту.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 травня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07 липня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і ним 07 травня 2019 року підписаний паспорт споживчого кредиту, що згідно з абзацем 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 14-15).

Суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 724/970/20, а тому дійшов помилкових висновків про те, що паспорт споживчого кредиту не може бути доказом на підтвердження погодження умов кредитування, та про відсутність підстав для стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом.

В момент підписання паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 ознайомився і погодився з такими умовами надання кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування, що посвідчив своїм особистим підписом.

Заперечень щодо умов та підписання вказаного паспорту споживчого кредиту відповідач суду не надав.

Розрахунок заборгованості за простроченими відсотками проведений позивачем на умовах, визначених у паспорті споживчого кредиту та погоджених відповідачем.

Так, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши Паспорт споживчого кредиту, погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду у розмірі 43,2% річних, які з 31 липня 2020 року становили 42 % річних.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 13 червня 2021 року борг відповідача за простроченими відсотками становить 13284 грн 06 коп., що були обраховані виходячи з узгодженої між сторонами договору процентної ставки, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Крім того, зменшуючи розмір заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що за рахунок тіла кредиту банком були списані безпідставно нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Проте, такі висновки не відповідають повторно дослідженому розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що починаючи з 14 листопада 2020 року розмір заборгованості по тілу кредиту не збільшувався взагалі.

Більш того, від відповідача заперечень щодо правильності проведеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором не надходило, свого розрахунку надано не було.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 60830 грн 53 коп. заборгованості за кредитним договором

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2270 грн 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3405 грн. 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 07 травня 2019 року у розмірі 60830 гривень 53 копійки та 2270 гривень 00 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3405 гривень 00 копійок, сплачений за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: Т.А. Левченко

В.І. Криворотенко