Провадження № 2/205/1122/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у своєму позові посилався на те, що він з відповідачем з 05 грудня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року було розірвано. Відповідач зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 27 березня 2015 року і до теперішнього часу. 19 березня 2020 року службою експлуатації АТ «Дніпрогаз» було виявлено порушення: самовільне втручання в систему газопостачання, про що складено акт про порушення. Цього ж дня, 19 березня 2020 року працівниками АТ «Дніпрогаз» було складено акт про припинення газопостачання та виставлено рахунок на оплату не облікованого об`єму природного газу на суму 18 945 гривень 09 коп. Лічильник газу був демонтований для направлення на експертизу до відділу обслуговування ВОГ АТ «Дніпрогаз». Для оплати необлікованого об`єму природного газу на загальну суму 18 945 гривень 09 коп. позивачем 13 жовтня 2020 року було сплачено 5 645 гривень 10 коп. та укладено з АТ «Дніпрогаз» договір № 245 про розстрочення заборгованості на залишок суми у розмірі 13 300 гривень зі строком сплати 30 квітня 2021 року рівними частинами по 2 216 гривень до березня 2021 року та 2 220 гривень у квітні 2021 року. 15 жовтня 2020 року позивачем було придбано лічильник вартістю 1 170 гривень. 19 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 і АТ «Дніпрогаз» було укладено договір на виконання робіт з поновлення газопостачання і сплачено загальну суму 4 113 гривень 74 коп. 23 листопада 2020 року та 26 грудня 2020 року на виконання умов договору про розстрочення заборгованості № 245 від 13 жовтня 2020 року позивачем було сплачено по 2 216 гривень. Загальна сума витрат для відновлення газопостачання, які позивач поніс і мусить понести, становить 24 228 гривень 84 коп. Оскільки відповідач зареєстрована у квартирі та перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі, проживала у житловому приміщенні до квітня 2020 року, вона має нести солідарний обов`язок з позивачем перед АТ «Дніпрогаз», тому сума у розмірі 12 114 гривень 42 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Просив стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 12 114 гривень 42 коп., а також судові витрати по справі. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг, з яким АТ «Дніпрогаз» укладено договір на газопостачання. Після укладення договору між ОСОБА_1 і АТ «Дніпрогаз» про надання послуг з газопостачання позивач набув прав і обов`язків перед постачальником газу. ОСОБА_1 грубо порушив положення типового договору про надання населенню послуг газопостачання, встановивши несанкціонований газопровід, порушив цілісність монтажної пломби, цим самим спричинив АТ «Дніпрогаз» матеріальну шкоду на суму 18 945 гривень 09 коп. В подальшому, визнавши свою вину, позивач 13 жовтня 2020 року уклав з АТ «Дніпрогаз» договір № 245 про розстрочення заборгованості і добровільно сплатив частину суми у розмірі 5 645 гривень 09 коп. Також 19 жовтня 2020 року позивач уклав з газопостачальною компанією договір на виконання робіт з відновлення газопостачання. При цьому 19 лютого 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що шлюбні відносини подружжя тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть. В рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року судом зазначено, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісне господарство не веде. На момент подій, про які позивач зазначає, 19 березня 2020 року, сторони не вели спільного господарства і не проживали однією сім`єю. Також посилалася, що з лютого 2020 року вона не проживає у квартирі, належній позивачеві, тому посилання ОСОБА_1 на норми СК України є неправомірними. Просила відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 12131 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 22 грудня 2020 року, виданої Департаментом адмінпослуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 9).

19 березня 2020 року службою експлуатації систем газопостачання АТ «Дніпрогаз» було складено акт про порушення № б/н за участю споживача ОСОБА_1 про те, що у квартирі АДРЕСА_1 встановлено порушення - самовільне втручання в систему газопостачання, несанкціонований газопровід (кран), порушення монтажної пломби (а.с. 10-11).

19 березня 2020 року працівниками АТ «Дніпрогаз» було складено акт про припинення газопостачання та надано рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу на суму 18 945 гривень 09 коп. (а.с. 12).

19 березня 2020 року лічильник газу, встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , було демонтовано працівниками АТ «Дніпрогаз», про що складено акт (протокол) № б/н від 19 березня 2020 року (а.с. 13).

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 на користь ОГС «Дніпрогаз» було сплачено 5 645 гривень 10 коп. (а.с. 14).

13 жовтня 2020 року між АТ «Дніпрогаз» і ОСОБА_1 було укладено договір № 245 про розстрочення заборгованості у загальному розмірі 13 300 гривень (а.с. 15-16).

19 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 і АТ «ОГС «Дніпрогаз» було укладено договір № 32А491-4896-20 на виконання робіт відновлення газопостачання (а.с. 18).

20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Дніпрогаз» було сплачено 4 113 гривень 74 коп. (а.с. 21, 22).

23 листопада 2020 року та 26 грудня 2020 року позивачем користь АТ «ОГС «Дніпрогаз» було сплачено по акту від 19 березня 2020 року за не облікований об`єм природного газу по 2 216 гривень 00 коп. (а.с. 23, 24).

Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна (у даному випадку це оплата послуг з опалення квартири, водопостачання, електроенергії, послуги вивезення відходів, послуги з утримання будинку та прибудинкової території), має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).

При цьому, сума у розмірі 18 945 гривень 09 коп. не є витратами на утримання майна, а є сумою шкоди (збитків), спричиненою особою у результаті її неправомірних дій. Уданому випадку несанкціонованого (самовільного) втручання позивача в систему газопостачання квартири АДРЕСА_1 , що мало наслідком безоблікове споживання природного газу поза приладом обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших учасників справи, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Сам по собі факт реєстрації відповідача у квартирі АДРЕСА_1 не є підставо виникнення у неї солідарного обов`язку з позивачем відшкодовувати збитки третій особі, оскільки підставою виникнення обов`язку відшкодування шкоди є вина особи у завданні такої шкоди. Крім того, відповідач стверджує, що у квартирі за місцем своєї реєстрації вона не проживає фактично з лютого 2020 року. Суд не приймає до уваги акт від 15 лютого 2021 року про фактичне проживання ОСОБА_2 з лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 56), оскільки він суперечить акту від 26 березня 2021 року про те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2020 року (а.с. 61).

Позивачем заперечуються твердження ОСОБА_2 про її не проживання у квартирі та до матеріалів справи долучено копію акту, в якому зазначено, що ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає з квітня 2020 року.

Реєстрація особи у житловому приміщенні надає їй право на користування ним та створює для неї обов`язок сплачувати комунальні послуги, утримувати житлове приміщення у належному стані. Підставою виникнення обов`язку ОСОБА_2 відшкодувати третій особі збитки у вигляді необлікованого об`єму спожитого газу, що було наслідком неправомірних дії з боку споживача, є доведення, що саме нею було вчинено такі дії шляхом самовільного підключення до системи газопостачання та порушення пломби, або вчинення цих дій разом з позивачем.

Оскільки позивачем судові не було доведено, що збитки у розмірі 18 945 гривень 09 коп. було завдано АТ «ОГС «Дніпрогаз» ним разом з ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. (а.с. 1), який з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 360 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) про стягнення грошових коштів відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: