РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2134/21

Провадження № 2/293/812/2021

28 грудня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

Процесуальні дії по справі

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 за змістом якого просить: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомир, терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою від 26.11.2021 суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 28.12.2021.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємицею за заповітом. Зазначає, що нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки останній не було відомо про наявність заповіту. Звернувшись, до державного нотаріуса, останній було повідомлено щодо пропуску строку для прийняття спадщини та відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Позивач вказує, що не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки знала, що мати зробила в 2007 році заповіт на племінника ОСОБА_2 , а значить її майно може оформити лише він.

Про існування заповіту, посвідченого Головинською селищною радою №45 від 08.11.2000 року, яким померла ОСОБА_3 заповіла свій житловий будинок дочці ОСОБА_1 , позивач дізналась лише в листопаді 2020, коли прибирала будинок матері в смт Головине, після чого звернулась з цим заповітом до Черняхівської Державної нотаріальної контори, де їй повідомили, що заповітом покійної матері від 04.12.2007 р. на ОСОБА_2 житловий будинок не охоплюється і останній його не зможе оформити на себе, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті матері і на неї зроблений заповіт від 08.11.2000 на будинок, але вона зможе його оформити на себе лише після поновлення строку для прийняття спадщини через суд.

Тому для захисту своїх прав позивач звернулась з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Сторони у судове засідання не з`явились.

17.12.2021 на адресу суду за вх. № ЕП-1393 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог. Розгляд справи просить проводити без його участі. Ззаначив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі (а.с. 28).

28.12.2021 від представника позивача надійшла заява згідно якої просить здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Рішення в справі просить прийняти за наслідками підготовчого судового засідання та позов задовольнити (а.с. 31 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви у порядку ч.3 ст. 211 ЦК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглядаючи заяву відповідача про визнання позову, суд зазначає, що відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Зважаючи на подані сторонами заяви, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 28.12.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - мати позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.08.2016 (а.с. 5).

Родинний зв`язок між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як "мати-дочка" підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб, що містяться у матерілах справи (а.с. 8).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Померла ОСОБА_3 за життя склала заповіт, посвідчений Головинською селищною радою №45 від 08.11.2000, за яким заповіла зазначений будинок та земельний пай дочці - ОСОБА_1 (а.с.6).

Згодом, померла ОСОБА_3 зробила ще один заповіт, посвідчений нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І. 04.12.2007 року, реєстровий №25554, яким заповіла земельну ділянку, належну на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 021187, площею 2,5525га ОСОБА_2 (а.с.7).

Спадщину на земельну ділянку по заповіту 04.12.2007 прийняв ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що інших спадкоємців першої черги на житловий будинок покійної ОСОБА_3 окрім неї немає.

Згідно з довідкою № 851 від 04.11.2020, виданою виконавчим комітетом Головинської селищної ради Черняхівського району Житомирської області ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Постановою від 03.12.2020 державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчук В.І. відмовив ОСОБА_1 (заявнику) у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини (а.с 12).

Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України.

За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилалась на те, що не знала про існування заповіту на її користь. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивач отримала відмову у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини .

Наведені позивачем обставини причин пропуску строку на прийняття спадщини у даному випадку суд визнає поважними.

Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, а також враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивача, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 79, 81, 141, 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомир.

3. Перебіг визначеного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини рахувати з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Л.В.Лось