Справа № 444/1792/21
Провадження № 2/444/802/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Великомостівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 2,63 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, право на яку ОСОБА_2 мав на підставі сертифіката серії ЛВ №014499. Стверджує, що з приводу спадкування після смерті батьків він звернувся до нотконтори, де відкрито після смерті батька ОСОБА_2 спадкову справу № 36/2021 та півсля смерті матері ОСОБА_3 спадкову справу № 63/2021, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної частки (паю), яка належала померлому батьку з роз`ясненням, що йому видано сертифікат старого зразка, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради №277 від 01.02.1993 року та роз`яснено, що для спадкування необхідно подати сертифікат про право на земельну частку зразка, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку». У зв"язку із вищенаведеним, просить захистити його право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Великомостівської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, у вирішенні справи повністю покладаються на думку суду.

На адресу суду надійшли належним чином завірені копії спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які витребовувались судом від приватного нотаріуса Вус В.В. Сокальського районного нотаріального округу Львівської області.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Боянець, Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ УМВСУ у Львівській області 20.08.1996 року.

Батьком позивача є ОСОБА_2 , матір`ю- ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке повторно видано 03.12.2019 року.

ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Боянецької сільської ради від 26.01.1994 № б/н та згідго рішення №2 від 30.11.2000 року було уточнено та передано у приватну власність по уточнених даних земельну ділянку площею 2,63 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Наведене підтверджується копією сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 014499, який виданий Боянецькою сільською радою 15.12.1995 року, та який зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 118.

Батько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видано Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області

Мати позивача, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яке видано Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області 19.04.2012 року.

Тобто мати позивача, померла після його батька - свого чоловіка, проживала разом із ним до дня смерті та фактично вступила у спадкове майно, однак юридично такого не оформила, зокрема права власності на землю (середню земельну частку).

Із копії заповіту від 15.03.2005 року, посвідченого секретарем виконкому Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження: усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у рівних частинах дочці ОСОБА_4 , 1956 року народження і сину ОСОБА_1 , 1968 року народження. Заповіт посвідчено секретарем Боянецької сільської ради Жовківського району, Львівської області 15.03.2005 року і зареєстровано у реєстрі за №14 (а.с. 5 спадкової справи № 63/2021).

09 липня 2021 року ОСОБА_4 подала до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Вус І.М. заяву про відмову від спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як ОСОБА_4 відмовилась від спадкування за заповітом, а тому суд приходить до висновку, що спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А тому позивач ОСОБА_1 , як дитина померлої ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Внаслідок звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Вус В.М., як спадкоємця за законом першої черги, було зареєстровано спадкову справу № 63/2021, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Однак, приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Вус В.М. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) із роз`ясненнями, що для видачі свідоцтва йому необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу нового взірця на пай, а у випадку відсутності такого документу роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на пай в порядку спадкування (а.с. 13 спадкової справи № 36/2021).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи, в тому числі і з копії спадкової справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері.

В шестимісячний строк після відкриття спадщини, ніхто крім позивача не звертався із заявою про прийняття спадщини.

З копії довідки № 748, яка видана виконкомом Боянецької сільської ради Львівського району Львівської області (а.с. 12) вбачається, що померла ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

З копії довідки № 746, яка видана виконкомом Боянецької сільської ради Львівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 проживав з померлою ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 і вели спільне господарство.

Так як мати позивача ОСОБА_3 померла після свого чоловіка - ОСОБА_1 (батька позивача), проживала разом із ним, на день його смерті, протягом шестимісячного строку з дня його смерті не звертався із заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що вона прийняла спадщину, враховуючи норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак юридично не оформила і померла.

Однак, оскільки позивач проживав разом із матір"ю, на день її смерті, протягом шестимісячного строку з дня її смерті не звертався із заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що він прийняв спадщину, враховуючи норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній правовстановлюючий документ нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я його батька, чи після його смерті, на імя його матері.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність.

Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв після її смерті спадщину, оскільки проживав разом із нею на час смерті та не відмовився протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,63 умовних кадастрових гектара, яке належало ОСОБА_2 згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 014499 від 15.12.1995 року старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки ОСОБА_3 втратила цивільну правоздатність та дієздатність.

А тому суд приходить до висновку, що право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) площею 2,63 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Великомостівської міської ради (колишньої Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області), право на яку ОСОБА_3 мала після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі сертифікату серії ЛВ № 014499, виданого 15.12.1995 року Боянецькою сільською радою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.12.2021 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.