Дата документу 08.12.2021 Справа № 318/1099/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/1099/21 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/807/3196/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Перспектива» у особі представника - адвоката Чоп`яка Володимира Михайловича на ухвалу Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом Фермерського господарства «ПЕРСПЕКТИВА» до Головного управління Держгеокадастру, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі Фермерського господарства «ПЕРСПЕКТИВА» звернувся до суду з позовом про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 8-8908/15-20-СГ, 8-8911/15-20-СГ, 8-8917/15-20-СГ, 8-8893/15-20-СГ; 8-8915/15-20-СГ, 8-8914/15-20-СГ, 8-8896/15-20-СГ, 8-8899/15-20-СГ, 8-8909/15-20-СГ, 8-8900/15-20-СГ, 8-8903/15-20-СГ, 8-8904/15-20-СГ від 10.11.2020 року, №8-9053/15-20-СГ, 8-9082/15-20-СГ, 8-9076/15-20-СГ, 8-9078/15-20-СГ від 16.11.2020 року, №8-9516/15-20-СГ від 07.12.2020року, №8-9695/15-20-СГ від15.12.2020року, від № 8-9881/15-20-СТ від 31.12.2020 року.

Скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельних ділянок із кадастровими номерами: :12:005:0054; :12:005:0049, :12:005:0053, :12:005:0012, :12:005:0051, :12:005:0047, :12:005:0043, 12:005:0040, :12:005:0036, :12:005:0035, :12:005:0032, :12:005:0050, :12:005:0048, :12:005:0046, :12:005:0045, :12:005:0044, :12:005:0042, :12:005:0041, :12:005:0011, :12:005:0039, :12:005:0038, :12:005:0034, :12:005:0033, :12:005:0031, :12:005:0030, :12:005:0029, :12:005:0028, :12:005:0027.

Скасувати записи про право власності № 39959866 на земельну ділянку з кадастровим номером № :12:005:0054, № 39958384 на земельні ділянки з кадастровим номером №:12:005:0045, №39958726 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0048, №39960043 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0053, №39959294 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0046, №40576648 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0012, №39959720 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0047, №39959561 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0044, №39959010 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0050. №39975593 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0028, №41469457 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0031, №39983405 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0034, №40578247 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0038, №40579598 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0041, №39978362 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0029, №40577307 па земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0011, №39979078 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0032, №39986255 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0035, №40578897 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0039, №40580206 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0042, №39974938 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0027, №39981104 па земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0033, №39984070 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0036, №39985073 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0040, №39985574 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0043, №39870226 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0030, №39863834 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0049, №39830720 на земельну ділянку з кадастровим номером №:12:005:0051.

Стягнути із відповідачів понесені судові витрати.

Одночасно із позовною заявою, представник позивача в особі голови Фермерського господарства «ПЕРСПЕКТИВА» Шепелева Н.В. подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі вище зазначені, а також заборонити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 приступати до обробки вказаних земельних ділянок, мотивуючи це тим, що Фермерське господарство «ПЕРСПЕКТИВА» звернулось до суду із позовом, спрямованим на захист свого права на земельну ділянку, яка була протиправно розподілена на декілька нових ділянок, які передані у власність приватних осіб, які, у свою чергу, здійснили відчуження цих ділянок на користь відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позивач вказував, що у даній справі необхідно вжити заходи забезпечення позову, які унеможливили би подальше відчуження земельних ділянок, оскільки їх відчуження ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в частині скасування записів про право власності у випадку задоволення позовних вимог. Таким заходом забезпечення позову, на переконання позивача, є накладення арешту на земельні ділянки. Ще однією підставою для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі позивач вважає є та обставина, що ним використовувалась ціла земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 27 вересня 2011 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Кам`янко-Дніпровському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 листопада 2011 року за №00140. У відповідності до приписів статті 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином, навіть після переходу прав власності на орендовану земельну ділянку до відповідачів перейшли всі права та обов`язки орендодавців, у тому числі, і обов`язок, передбачений п. 9.2 договору, відповідно до якого орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які перешкоджали б орендарю користуватись орендованою земельною ділянкою. Нові власники земельних ділянок не визнають існування договору оренди та погрожують знищити посіви та приступити до обробки земельної ділянки особисто. У випадку реалізації таких дій буде завдана непоправна шкода правам та інтересам позивача, що унеможливить ефективний судовий захист.

Ухвалою Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 червня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ФГ «Перспектива» у особі представника - адвоката Чоп`яка В.М. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи щодо подрібнення саме належної йому на праві оренди земельної ділянки, що підтверджується матеріалами справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано належним чином підстави застосування заходів забезпечення позову, не зазначено про реальні обставини, які б свідчили про те, що неприйняття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як і не обґрунтовано об`єктивні обставини того, що відповідачі (які є власниками земельних ділянок з грудня 2020 року) не визнають укладений між позивачем та попереднім власником договір оренди землі від 27 вересня 2011 року, мають намір відчужити земельні ділянки чи здійснювати на них будь-яку господарську діяльність (приступати до обробки, тощо). Судом також було зазначено, що заявником не надано суду доказів тієї обставини, що земельна ділянка, яка перебуває в оренді позивача, складається з тих земельних ділянок, які наразі перебувають у власності відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

ФГ «Перспектива», звертаючись до суду із позовом, посилалось на те, що з листопада 2011 року законним користувачем земельної ділянки площею 50 га із кадастровим номером 0:12:005:08 було фермерське господарство «Перспектива», яке власними силами обробляло зазначену земельну ділянку. Однак у квітні 2021 року позивач дізнався про розподіл орендованої ним земельної ділянки з кадастровим номером 0:12:005:08 на 28 нових земельних ділянок і передачу їх у власність третім особам.

Обґрунтовуючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову, ФГ «Перспектива» у заяві про забезпечення позову вказує, що земельна ділянка із кадастровим номером 0:12:005:08 була призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та для ведення особистого селянського господарства. Однак всупереч закону Головним управлінням Держеокадастру у Запорізькій області було здійснено розподіл та передачу у приватну власність орендованої позивачем земельної ділянки на користь 28 фізичних осіб. В подальшому отримані ділянки власники подарували та продали на користь відповідача 2 ОСОБА_1 та відповідача 4 ОСОБА_3 . У зв`язку із чим є реальна загроза подальшого відчуження земельних ділянок, які є предметом спору, іншим особам. Вказані обставини призведуть до того, що навіть у випадку задоволення позовних вимог не буде можливості поновити порушені права позивача, оскільки виникне необхідність пред`явлення нових позовів аналогічного характеру до нових власників.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що, ставлячи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, заявником не надано до суду доказів тих обставин, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду.

Також не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, хто є власником земельних ділянок на даний час, у зв`язку з чим у разі вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб можуть бути порушені права осіб, які не залучені до участі у справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Надаючи оцінку наведеним у заяві обставинам та доданим до заяви доказам, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зазначений спосіб, оскільки наведені в обґрунтування заяви обставини не підтверджують наявність реальної загрози невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також суд правильно вказував, що за наданими позивачем матеріалами та документами не можна достеменно ідентифікувати земельну ділянку з кадастровим номером 0:12:005:08, яка перебуває в оренді у позивача, із іншими 28 ділянками, які, за доводами позивача, вилучені саме з неї шляхом її подрібнення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Перспектива» у особі представника адвоката Чоп`як Володимира Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.