Справа № 473/4434/21
РІШЕННЯ

іменем України

"16" грудня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю

В С Т А Н О В И В:

29.11.2021 року представник позивача ОСОБА_1 , яка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 - адвокат Лукіянчин І.П. - звернувся до суду з позовом до відповідачів: Вознесенської міської ради (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю виданого відповідачем-1 18.06.1994 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради № 21 від 25.01.1994 року на земельну ділянку площею 0,1000 га. призначену для обслуговування житлового будинку позивачу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які на час його видачі були співвласниками вказаного нерухомого майна відповідно 1/6, 4/6, 1/6 часток.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що державний акт був виданий з істотними порушеннями порядку його видачі, а саме: за зазначеним рішенням відповідача-1 № 21 від 25.01.1994 року він мав бути виданий співвласникам житлового будинку відповідно до їх часток в спільній частковій власності на житловий будинок, тобто по 1/6, 4/6, 1/6 частках, а не в спільну сумісну власність, Державний акт містить не застережені виправлення в даті рішення відповідача та невірно зазначені імена співвласників - ОСОБА_3, ОСОБА_2 , в Головному Управлінні Держгеокадастру Миколаївської області відсутня в порушення Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 рокутехнічна документація із землеустрою, яка повинна містити: абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачамина підставі яких було виготовлено вищевказаний державний акт.

Посилаючись на необхідність поновлення порушеного права власника житлового будинку в частині володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою призначеною для обслуговування вказаного житлового будинку, представник позивача просив позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на час розгляду спору на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі виданих Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.1993 року та договору дарування від 18.01.1995 року.

18.06.1994 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради № 21 від 25.01.1994 року було отримано Державний акт на право приватної гласності на землю на земельну ділянку площею 0,1000 га. призначену для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , які на час його видачі були співвласниками вказаного нерухомого майна відповідно 1/6, 4/6, 1/6 часток.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських рад (ст.ст. 1017 ЗК України 1990 року).

Право власності або право користування землею посвідчувалося державними актами, форма яких затверджувалася Верховною радою України відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року.

Порядок видачі державних актів був передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року №28, діючої на час видачі вказаного Державного акта, у відповідності до п. 2.1 якої необхідною передумовою їх видачі була розробка технічної документації, всі записи мали бути зроблені чітко та акуратно, здійснення будь-яких виправлень, помарок у державному акті заборонено (п. 2.4 Інструкції).

Відповідно до частини 1 статті 42 ЗК України (у редакції 1991 року) громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності, використовують і розпоряджуються земельною ділянкою на якій розташовані дані об`єкти нерухомого майна, спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у праві спільної власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Відповідач 1 створив перешкоди в реалізації позивачу ОСОБА_1 , права на користування вказаною земельною ділянкою не зазначивши у рішенні частки кожного співвласників земельної ділянки.

Відповідачем-1 не спростовано твердження позивача про відсутність технічної документації, що передує процедурі видачі Державного акту на право приватної власності на землю.

Крім того, у даному Державному акті містяться не застережені виправлення в даті рішення відповідача та невірно зазначені імена співвласників ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий 18.06.1994 року на підставі вказаного рішення з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даного правовстановлюючого документу підлягає визнанню недійсним.

Право ОСОБА_1 з огляду на приписи частини 1 статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання недійсним відповідного Державного акту на право приватної власності на землю та інших правовстановлюючих документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий 18.06.1994 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га. призначену для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є.Старжинська