Справа № 308/1927/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року (у складі судді Бенци К.К.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» (надалі ТОВ «Карпатський горизонт») звернулося до суду з цим позовом у лютому 2017 р.

Після зміни предмету позову (т.1, а.с.61-64) просило:

-розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. 14.01.2014 р. і зареєстрований у реєстрі за № 16, предметом якого було нерухоме майно приміщення загальною площею 215.5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

-повернути вказане приміщення у власність ТОВ «Карпатський горизонт».

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2014 р. між ТОВ «Карпатський горизонт» (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна приміщення загальною площею 215.5 кв. м по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 01, за ціною 340000 грн., із яких 2000 грн. покупець сплатив продавцю до підписання цього договору, а решту суми (338000 грн.) зобов`язаний був сплатити рівними частинами до 20.11.2014 р.

Однак, станом на грудень 2017 р. жодного платежу від відповідача не надходило.

10.07.2017 р. позивач надіслав відповідачу лист-повідомлення про відмову від договору (його розірвання) внаслідок істотного порушення відповідачем (покупцем)умов сплати основної суми за договором, яке залишено останнім без реагування.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.02.2021 р. позов задоволено частково:

-розірвано договір купівлі-продажу нерухомого майна приміщення, загальною площею 215,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, посвідчений 14.01.2014 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 16;

-у решті позовних вимог відмовлено;

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпатський горизонт» суму сплаченого ним судового збору в розмірі 1600 грн.

Указане судове рішення мотивоване наявністю підстав для розірвання договору купівлі продажу нерухомого майна через допущення відповідачем істотного порушення умов договору та відсутністю підстав для повернення цього майна продавцю.

У апеляційній скарзі ТОВ «Карпатський горизонт» просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови в поверненні приміщення загальною площею 215.5 кв. м по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 01, та ухвалити в цій частині нове рішення про повернення йому цього приміщення.

Посилається на порушення судом норм матеріального права та неналежну оцінку доказів.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до того, що внаслідок істотного порушення покупцем (відповідачем) умов договору купівлі-продажу від 14.01.2014 р. (його несплати) і після розірвання договору судом законодавцем установлений обов`язок покупця повернути товар продавцю (позивачу), а тому вимога про повернення приміщення має бути задоволена судом.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення у частині задоволення позовної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та ухвалити постанову про відмову в задоволенні цієї вимоги, а також вирішити питання судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-висновок суду про те, що перерахування суми 380000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 є порушенням умов договору, оскільки цей рахунок є транзитним, а не розрахунковим, не відповідає обставинам справи та спростовується письмовими доказами;

-позовна вимога продавця про розірвання спірного договору купівлі-продажу, якщо покупці отримали товар, але не здійснили оплати, є неналежним способом захисту, оскільки за таких умов продавець може звернутися з позовом про стягнення не отриманих коштів і процентів за користування чужими грошовими коштами.

У письмовому відзиві та в судовому засіданні представник ТОВ «Карпатський горизонт» - адвокат Куруц А.А., просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Узагальнені заперечення за своїм змістом аналогічні доводам апеляційної скарги товариства (т.1, а.с.222-229).

У письмовому відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Карпатський горизонт» без задоволення. Узагальнені заперечення зводяться до помилкового посилання апелянтом на норми матеріального права, постанови ВС і ст. 263 ч.4 ЦПК України. У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Козакова М.В., підтримала правову аргументацію свого довірителя повністю.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг і скасування оскарженого рішення із постановленням нового з таких мотивів.

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.01.2014 р., судпершої інстанції виходив із того, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, оскільки він не здійснив своєчасну та повну оплату за придбання нерухомого майна за умовами договору, внаслідок чого продавець не отримав грошові кошти, що у своїй сукупності є підставою для розірвання договору в судовому порядку відповідно до змісту ч.2 ст. 651 ЦК України.

При цьому, суд установив наступні факти й обставини:

-14.01.2014 р. між ТОВ «Карпатський горизонт» (продавець)і фізичною особою ОСОБА_1 (покупець) був укладенийнотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого ТОВ «Карпатський горизонт» продало, а ОСОБА_1 купує (приймає) у власність приміщення загальною площею 215,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 340000грн., із яких 2000 грн. покупець сплатив продавцю на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ТОВ КБ «Коопінвестбанк», МФО 312248, до підписання цього договору, а решту 338000 грн. зобов`язався сплатити рівними частина у розмірі по 33800 грн. щомісяця (до 20 числа кожного місяця) у термін до 20.11.2014 р.;

-Факт отримання продавцем остаточного розрахунку повинен підтверджуватися його нотаріально засвідченою заявою або будь яким платіжним документом, що підтверджує проведення розрахунку покупцем;

-10.07.2017 р. позивач надіслав відповідачу заяву-повідомлення про відмову від договору № 10/07/17-1 та повернення проданого нерухомого майнав зв`язку з порушенням строків оплати за договором;

-Відповідно до довідки начальника відділення «Укргазбанк» від 21.08.2019 р. за № 5-280/06/658/2019 29.03.2017 р. відкрито поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 у національній валюті, а 30.03.2017 р. за дорученням клієнта згідно з платіжним дорученням № 1 було здійснено перерахування коштів у сумі 338000 грн. із призначенням платежу: «Оплата згідно з договором купівлі-продажу майна від 14.01.2014 р., платник ОСОБА_1 , отримувач ТОВ «Карпатський горизонт» в банку АТ «Комінвестбанк»;

-Відповідно до довідки за № 04-18/1-2 від 04.01.2018 р. грошові кошти за платіжним дорученням № 1 від 30.03.2017 р. на рахунок ТОВ «Карпатський горизонт» не надходили, оскільки рахунок одержувача № НОМЕР_3 , який указаний в платіжному доручені № 1 від 30.03.2017 р. не є рахунком ТОВ «Карпатський горизонт», а є транзитним рахунком Міжгірського відділення ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК»;

-Банк одержувача ПАТ «Комінвестбанк», повернув кошти банку, що обслуговує платника (АБ Укргазбанк) із зазначенням причини повернення «невірний рахунок отримувача коштів «1» від 30.03.2017 р. оплата згідно з договором від 14.01.2014», які в подальшому були перераховані на рахунок № НОМЕР_4 ОСОБА_1 в АТ Укргазбанк відповідно до меморіального ордеру № 1 від 04.04.2017 р.;

-Покупець зобов`язаний був сплатити продавцю суму 338000 грн. рівними частинами в термін до 20.11.2014 р., однак лише 30.03.2017 р. здійснює спробу перерахунку грошових коштів, тобто відповідач не виконав зобов`язання у строк та в порядку, які встановлені договором, а відтак вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання;

-Відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені фактичні обставини справи, останнім не доведено належного виконання взятого на себе зобов`язання, обумовленого договором купівлі-продажу нерухомого майна від 14.01.2014 р. та законом.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про повернення приміщення, яке є предметом договору купівлі-продажу,суд виходив із того, що правовим наслідком розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, при цьому у сторін відсутнє право вимагати повернення виконаного ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору, і при істотному порушенні договору однією із сторін, друга сторона може лише вимагати відшкодування завданих їй збитків у зв`язку з розірванням договору.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції через їх неправильне застосування норм матеріального права та правових позицій ВС у подібних правовідносинах.

Так, згідно з положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

У справі, яка переглядається, позивач обґрунтовував юридичні (правові) підстави позову, посилаючись на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 651 ЦК України.

Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору.

У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Відповідно до ч.4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 02.06.2021 р. у справі № 636/5261/18 (провадження № 61-5308св20) у подібних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку, що такий спосіб захисту як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний із боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав.

Указаний висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми ст. 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08.09.2020 р. у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) про те, що «…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від покупця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Натомість, такий спосіб захисту як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар покупцю, і який його прийняв, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Така несплата (повна або часткова) може бути наслідком не навмисного порушення договору з боку покупця (який бажає збагатитися за рахунок затримки оплати), а добросовісної помилки покупця, наприклад, через існування розбіжностей між сторонами щодо суми, належної до сплати, щодо взаємних розрахунків між сторонами тощо.

Окрім того, такий спосіб захисту, як розірвання договору, може бути використаний продавцем не з метою відновлення його права на одержання грошових коштів, а з метою невиправданого збагачення, якщо, наприклад, ринкова ціна на продане майно збільшилася, в тому числі завдяки його поліпшенню покупцем. Такі несправедливі наслідки можуть настати через невідповідність зазначеного способу захисту суті порушення права».

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що позаяк у спірних правовідносинах порушення права ТОВ «Карпатський горизонт» (продавця нерухомого майна) полягає у тому, що він не отримав решту грошових коштів (338000 грн.) від ОСОБА_1 як покупця, то належним способом захисту може бути, зокрема, стягнення не отриманих коштів, а не розірвання договору.До речі, позовна вимога у редакції до зміни предмету позову саме так і звучала.

Таким чином, довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про обрання позивачем неналежного способу захисту є обґрунтованим і заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.

Отже, за результатами розгляду апеляційних скарг та відповідно до ст. 376 ч.1, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» задовольнити частково. 3.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року скасувати. 4.У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» відмовити. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 24.12.2021 р.

Судді: