Справа №731/540/21
Провадження №2/731/231/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

cудді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Жупинським Миколою Андрійовичем, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Варвинський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 243497, яким стягнуто з нього на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованість за кредитним договором № 3687334 від 12 грудня 2020 року, укладеним із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та плату за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 19 792,45 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Варвинського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Коротун О.Д. 20 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66570039. Постановами головного державного виконавця від 09 вересня 2021 року звернено стягнення на його заробітну плату та накладено арешт на його майно.

Наголошує на тому, що він не укладав та не підписував будь-яких кредитних договорів з відповідачем.

Оскільки заборгованість за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, є необґрунтованою та безпідставною, вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчувався, письмових вимог (повідомлень) від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» він не отримував, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 24 грудня 2021 року.

Ухвалою від 24 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді.

На підставі заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ухвалою від 24 листопада 2021 року стягнення в межах виконавчого провадження за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса зупинено.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жупинський М.А., у судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю та просив задовольнити (а.с. 103, зворот).

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про місце, дату і час судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 69). Подали заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просили стягнути з них 50% судового збору (а.с. 76), а також клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 2 500,00 грн до 1 907,00 грн (а.с. 77-78).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 67, 68). Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від нотаріуса не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Варвинський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), свого представника у судове засідання не направили, про місце, дату і час судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 63). Заперечень та пояснень від третьої особи не надходило.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 243497, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованість за кредитним договором № 3687334 від 12 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та плату за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 19 792,45 грн (а.с. 21).

Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що 12 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредитний договір № 3687334, за яким допустив прострочення платежів за період з 20 червня 2021 року до 27 червня 2021 року. 21 червня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право вимоги до ОСОБА_1 ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ». Загальна сума заборгованості становить 19 792,45 грн, з яких: 6 400,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 367,45 грн заборгованість за відсотками; 25,00 грн плата за вчинення виконавчого напису.

На підставі виконавчого напису нотаріуса головним державним виконавцем Варвинського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротун О.Д. 20 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66570039 (а.с. 16). Постановами головного державного виконавця від 09 вересня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , а також накладено арешт на його майно (а.с. 18-19, 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29 листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Таким чином, як на момент вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису № 243497 від 27 червня 2021 року, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором є нотаріальне посвідчення такого договору.

Водночас матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що кредитний договір № 3687334 від 12 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», посвідчувався нотаріально. Відомостей про нотаріальне посвідчення згадуваного договору в самому виконавчому написі не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено.

Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі № 754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц.

Протягом усього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимість доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором.

Суд звертає увагу і на те, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також сума процентів і комісії, зазначені у написі, є безспірними.

Крім того, стороною відповідача не було надано доказів надсилання стороні позивача досудових вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором, що позбавило позивача процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд, керуючись принципом змагальності сторін, з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі, визнавши спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

При зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову позивач сплатив 1 362,00 (908,00 + 454,00) гривень судового збору (а.с. 1, 9, 32, 33). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, в ЦПК України не передбачено.

Враховуючи наведене, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, з них слід стягнути на користь позивача 50% судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за позовну вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису (908,00 х 50%), та судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за заяву про забезпечення позову (454,00 грн), що в сумі становить 908,00 грн.

При цьому слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого ним за позовну вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса (908,00 х 50%), а саме 454,00 грн.

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 500,00 грн, на підтвердження яких подав копію договору про надання правничої допомоги № 21/10-21 від 21 жовтня 2021 року, у якому визначена фіксована сума гонорару в розмірі 2 500,00 грн (а.с. 25-26), копію акта прийняття-передачі виконаних за вказаним договором робіт (послуг) (а.с. 27) та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 09/11 від 09 листопада 2021 року, яка свідчить про отримання адвокатом Жупинським М.А. від позивача ОСОБА_1 гонорару у сумі 2 500,00 грн (а.с. 28).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторони щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява 366561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п. 154 рішення ЄСПЛ Lavents v. Latvia (Заява №58442/00) вказано, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, заперечення відповідача щодо суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, наявність у матеріалах справи клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді, визнання відповідачем заявлених до них позовних вимог, враховуючи складність справи, а саме те, що справа є малозначною, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у сумі 2 000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію розумності, є співмірним зі складністю справи та таким, що узгоджується з поведінкою відповідача під час розгляду справи в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 142, 206, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) подану в його інтересах адвокатом Жупинським Миколою Андрійовичем ( АДРЕСА_2 ), до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код ЄДРПОУ 35017877, юридична адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9А, офіс 203), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5), Варвинський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (код ЄДРПОУ 34287219, юридична адреса: 17600, Чернігівська область, Прилуцький район, смт Варва, вул. Пилипенка, 3а), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 243497, вчинений 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором № 3687334 від 12 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та плати за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 19 792 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто дві) гривні 45 копійок.

Стягнути з відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката, а всього стягнути 2 908 (дві тисячі дев`ятсот вісім) гривень судових витрат.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 37972475, що розташоване за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, б. 27, повернути позивачу ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 50 відсотків судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплаченого в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на р/р НОМЕР_2 , код отримувача 37972475, через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за квитанцією № 0.0..1 від 19 листопада 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко