Справа № 431/2134/21
Провадження № 2/431/515/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Рукас О.В.,

при секретарі Коцині Ю.С.,

представника позивача Маякової І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Липового Р.О.,

свідків ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Старобільського районного суду цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, -

в с т а н о в и в :

Позивач СТОВ Агрофірма «Калмичанка» в особі представника позивача адвоката Холодова Л.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 28.05.2021 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 22.11.2021 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.10.2015 року наказом № 274-К від 28.10.2015р. ОСОБА_1 на підставі його заяви було прийнято на роботу у СТОВ АГРОФІРМА «Калмичанка» трактористом. Того ж дня з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку та проведено вступний інструктаж з питань охорони праці. 03.05.2017 року Наказом № 28 за відповідачем закріплено трактор та комбайн «New Holland». Кваліфікацію відповідача та можливість керування вказаними транспортними засобами підтверджено посвідченням водія серія НОМЕР_1 видане 20.02.2002 р. та посвідченням тракториста-машиніста серія НОМЕР_2 видане 15.08.2006 р.

01.10.2020 р. з відповідачем проведено повторний інструктаж з охорони праці на робочому місці (відображено в журналі мехзагіну), де його ознайомлено з вимогами праці при роботі на тракторі (інструкція № 12) та комбайні (інструкція № 14).

10.10.2020 р. до відома директора позивача докладною доведено, що під час обстеження комбайна «New Holland», на якому згідно дорожнього листа від 9.10.2020р. № 1235 працював відповідач було виявлено пошкодження шини 600/65 R 28 та камери 620/75-30, також доведено вартість пошкодженого майна: вартість шини 600/65 R 28 складає 29167,50 грн. без ПДВ, вартість камери 620/75-30 складає 29167,50 грн. без ПДВ, вартість пошкодженого майна запропоновано вирахувати з відповідача. Пошкоджений зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND СХ 8080 реєстраційний номер НОМЕР_3 належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 .

Вказані факти зафіксовано актом обстеження від 10.10.2020 р., та встановлено, що шина та камера не підлягають відновленню та в подальшому списані. Відповідач від підпису акту відмовився, причину не пояснив, про що вказано в акті обстеження. 12.10.2020 р. складено акт фіксації відмови від надання письмових пояснень щодо причини пошкодження шини та камери. 12.10.2020 р. позивачем придбано згідно накладної № АТТ2060 нові камери та шини замість пошкоджених з вини відповідача, вартість однієї камери та шини з урахуванням ПДВ становить 37302,00 грн. Добровільно відшкодовувати завдані збитки відповідач відмовляється.

Вважав, що відповідач повинен нести повну матеріальну відповідальність перед СТОВ АГРОФІРМА «Калмичанка» за завдану пряму матеріальну шкоду, як працівник, з яким було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та якому для виконання свої трудових обов`язків передано матеріальні цінності.

На підставі викладеного прохав суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 37302, 00 грн.

27.08.2021 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій він зазначив, що позивач бажає змінити розмір позовних вимог та стягнути ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків в порядку ст.132, 136 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, а саме : вартість пошкодженого майна з урахуванням ПДВ становить 37302,00 грн., згідно довідки про заробітну плату за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. середній заробіток відповідача складає 16031,28 грн., згідно довідки про здійснені відрахування та виплати з відповідача в період з 01.10.2020р. по 31.12.2020 р. утримано на погашення матеріальних збитків 7264,00 грн., таким чином залишок складає 8767,28 грн., на підставі чого просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 8767,28 грн.(а.с. 111-112).

06.08.2021 року представником відповідача адвокатом Липовим Р.О. було подано відзив (а.с.89-91).

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Доводи, викладені у позові підтримала, додаткових пояснень не мала.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, прохав суд відмовити у їх задоволенні. Надав право давати пояснення по справі своєму представнику адвокату Липовому Р.О.

Відповідаючи на запитання відповідач зазначив, що він не підписував Акт, оскільки у його присутності він не складався. Перед виїздом у поле він перевіряв комбайн, він був у справному стані. Можливо під час праці у полі він на щось наїхав, внаслідок чого спустило колесо. Правил трудового розпорядку він не порушував. У полі був три дні по 13.10.2020 рок включно.

Представник відповідача адвокат Липовий Р.О. у судовому засіданні з позовом та зменшеними позовними вимогами був не згоден. Пояснив, що відповідач працював у позивача з 28.10.2015 року по 25.01.2021 рік. З 09.10.2020 року на 10.10.2021 року відповідач за завданням позивача працював у полі під час збирання врожаю та пересування по полю від відчув, що керувати комбайном стало важче, після чого одразу зупинився. Оглянувши комбайн ним було виявлено, що одне із коліс було спущене. Після цього він одразу зателефонував агроному підприємства, повідомив про несправність та за ого вказівкою залишився чекати на полі на місці відстою техніки. На ранок 10.10.2020 року на поле приїхали головний інженер ОСОБА_4 та завідуючий майстернею ОСОБА_5 , які оглянули комбайн та поїхали вирішувати питання придбання нового колеса. З моменту виявлення пошкодження шини та до 13.10.2020 року відповідач весь час знаходився на полі поруч із комбайном. 13.10.2020 року відповідачу привезли нове колесо, після чого він самостійно замінив його та продовжив роботу. 12.10.2020 року на підставі доповідної записки завідуючого майстернею ОСОБА_5 директором СТОВ АГРОФІРМА «Калмичанка» було видано наказ №20-П, згідно якого із заробітної плати відповідача з жовтня 2020 року почали проводити утримання грошових коштів в рахунок погашення матеріальних збитків підприємства. При цьому в зазначеному наказі матеріальні збитки вказані в сумі 30000 гривень. Приблизно 17.10.2020 року відповідачу було запропоновано ознайомитись та підписати акт обстеження комбайна на якому він працював та було пошкоджено шину та камеру, зазначивши дату 10.10.2020 року, але він відмовився у зв`язку із тим, що вважав, що пошкодження відбулося не з його вини, а внаслідок обставин, що склалися. 10.10.2020 року ніяких актів у присутності відповідача не складалося. З 09.10.2020 року по 13.10.2020 року відповідач перебував у полі. Також у своїх поясненнях зазначив, що між позивачем та відповідачем укладено Типовий договір про повну матеріальну відповідальність, та згідно п.4 Типового договору робітник не несе матеріальної відповідальності, якщо збиток причинено не по його вині. Також зазначив, що позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем трудових обов`язків, наявність винних протиправних дій, внаслідок яких підприємству заподіяно матеріальну шкоду, не надано передбачених ст.135-3 КЗоТ України доказів розміру заподіяної шкоди. Прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він працює трактористом у СТОВ АГРОФІРМА «Калмичанка». У жовтні 2020 року, точну дату не пам`ятає, він возив зерно, та проїжджаючи повз поля, де працював ОСОБА_6 бачив, що у комбайна, яким керував ОСОБА_1 був спущений скат. Коли ОСОБА_1 пробив колесо він не бачив, тільки бачив, що пошкодження мало місце, коли і як це сталося він не знає. Йому особисто ОСОБА_1 , з цього приводу нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання показав, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 працюючи у полі в темну пору доби, пробив колесо на тракторі (косив соняшник). Вважає, що ОСОБА_6 на щось наїхав тому пробив колесо. Комбайн яким керував ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , був закріплений за останнім Знає, що ОСОБА_6 залишався у полі поки йому не привезли нове колесо.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, 28.10.2015 року наказом № 274-К від 28.10.2015р. ОСОБА_1 на підставі його заяви було прийнято на роботу у СТОВ Агрофірма «Калмичанка» трактористом. Того ж дня з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку та проведено вступний інструктаж з питань охорони праці (а.с.8,9,14,15).

Згідно умов п.1 договору, працівник, що займає посаду або виконує роботу тракториста бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей; готівкових коштів і в зв`язку з цим зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому на зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей та ін.

Відповідно до пунктів 3, 4 договору, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, її відшкодування проводиться згідно з діючим законодавством. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

Згідно Наказу № 28 від 03.05.2017 року СТОВ Агрофірма «Калмичанка», за ОСОБА_1 було закріплено трактор «New Holland» Т-8 390 та комбайн «New Holland» НОМЕР_5 (18-20).

Згідно Доповідної записки від 10.10.2020 року завідуючого майстернею ОСОБА_5 , було повідомлено директора СТОВ Агрофірма «Калмичанка», що при огляді комбайну «New Holland» було виявлено пошкодження шини 600/65 R 28, яке ремонту не підлягає. За халатне відношення запропоновано стягнути вартість пошкодженої шини з ОСОБА_1 (а.с.37)

Актом обстеження комбайна «New Holland» від 10.10.2020 року, комісією у складі завідуючого майстернею ОСОБА_5 , головного агронома ОСОБА_8 , головного інженера ОСОБА_4 проведено обстеження комбайна «New Holland» СХ8080, на якому працював ОСОБА_1 та виявлено пошкодження шини 600/65/ R 28 та камери 620/75-30, яке не підлягає відновленню. Зазначено що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Підпис ОСОБА_1 відсутній (а.с.38).

12.10.2020 року було складено Акт фіксації відмови від надання письмових пояснень ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 від надання письмових пояснень про причину пошкоджень шини та камери відмовився (а.с.39).

Відповідно до дорожнього листа від 09.10.2020 року № 1235 ОСОБА_1 надали комбайн «New Holland» д/н НОМЕР_6 для перегону в поле та збору соняшника (а.с.40-41).

Відповідно до накладної № АТТ2060 від 12 жовтня 2020 року СТОВ Агрофірма «Калмичанка» отримала товар камери та шини на суму 74 604,00 грн. (а.с.43).

Актом списання від 23.12.2020 року СТОВ Агрофірма «Калмичанка» у складі комісії: гол. Бухгалтера Коноплі А.М., гол.інженера ОСОБА_4 , зав. майстерні ОСОБА_5 встановили, що у зв`язку з природним зносом та виходом з ладу шини в кількості 17 шт. 380 кг підлягають списанню (а.с.44).

Згідно Акту № ОУ-001689 здачі-прийняття робіт (надання послуг згідно договору № 2015/0331-01 від 31 березня 2015 року, ТОВ «Харків-ЕКО» виконало роботи з утилізації зношених шин на суму 1710,00 грн (а.с.45).

Згідно з ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст.130 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно зі ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №477/24, експедитори при перевезенні вантажів належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Посада тракториста не входить до Переліку посад і робіт, які виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва. Такий правовий висновок викладений в постанові КЦС ВС від 29.10.2020 у справі № 264/2076/17 (61-1146св19).

У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст.138 КЗпП України).

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач зазначав, що дії відповідача спричинили втрату ввіреного йому майна шини та камери комбайну «New Holland» д/н НОМЕР_6 , який згідно Наказу № 28 від 03.05.2017 року СТОВ Агрофірма «Калмичанка» за ним закріплено, та які відновленню не підлягають.

Разом з тим, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, як обов`язкової умови покладення на працівника матеріальної відповідальності, в суді позивачем не доведено, так як відсутні докази, що працівником було навмисно пошкоджено шину комбайна, адже Доповідною запискою від 10.10.2020 року завідуючого майстернею СТОВ Агрофірма «Калмичанка» Павлова В.В., Актом обстеження комбайна, Актом списання шин, Актом утилізації шин підтверджено факт пошкодження шини на комбайні, але не встановлює вину та причинно-наслідковий зв`язок з діями ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні не встановлено його вини навмисності заподіяної шкоди.

Позивачем не доведено та не зазначено характеристик пошкоджень та їх наслідки, не вказано обов`язковий склад детальних пошкоджень, не надано дефектного акту, де було б описано зміст пошкоджень, які б вказували на те, що колесо відновленню не підлягає та потребує повної заміни. Таким чином не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням шини та наслідками, що призвели до покупки нової шини та покришки.

Таким чином з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальної шкоди і відповідач має нести цивільну відповідальність.

Відтак, належні, достатні та допустимі докази про обставини заподіяння шкоди, необхідні для покладання на особу матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну працівником при виконанні трудових обов`язків, суду не подано.

На підставі викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 76, 81, 141, 258, 259, 263 -265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В судовому засіданні 22 грудня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено 30 грудня 2021 року.

Суддя: О.В. Рукас