Справа №430/2631/21
Провадження №2/430/582/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Служба у справах дітей Станично-Луганської селищної ВЦА, Станично-Луганський ДРАЦС у Щастинському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання батьківства,-

в с т а н о в и л а:

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просила суд: поновити строк на звернення до суду з цими вимогами; викликати у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ; витребувати у Станично-Луганського ДРАЦС у Щастинському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформацію про реєстрацію народження ОСОБА_8 ; призначити судово-медичну генетичну експертизу для вирішення питання, чи є позивач біологічним батьком ОСОБА_8 ; визнати позивача батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_8 ; судові витрати покласти на відповідачку.

Статті 175-177 ЦПК України встановлюють вимоги до позовної заяви, визначають її зміст, а також документи, що додаються до позовної заяви.

Вивчивши матеріали позовної заяви, встановлено, що позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач зокрема повинен викласти зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135СК).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Також, у постанові від 16 травня 2018 року у справі за №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Так, в позовній заяві представник позивача просить визнати позивача батьком дитини, але при цьому не додає жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача.

У ч. 3, 4 статті 128 СК України зазначається, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Серед доданих до позовної заяви письмових доказів відсутні відомості про те, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 129 СК України - до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що позивач перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою з грудня 2014 року по січень 2020 року та в цей період, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина донька ОСОБА_8 . Таким чином представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 було відомо про народження відповідачкою 11.10.2015 року дитини від нього, в той же час до суду з позовом звертається 09.12.2021 року, просить поновити строк на звернення до суду з цим позовом, але не зазначає жодних поважних причин пропуску строку на звернення до суду з цими вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового розміру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.), тобто в даному випадку складає 908 грн.

В той же час абзац 2 ч. 3 ст. 6 цього Закону наголошує, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовна заява представника позивача ОСОБА_1 містить одночасно дві вимоги немайнового характеру (визнати позивача батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_8 ). А відтак позивачу необхідно, згідно вимог ст. 177 ЦПК України, додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату ним судового збору у встановлених порядку і розміру, або документи, що підтверджують підстави звільненні його від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Представник позивача ОСОБА_1 в порушення зазначених вимог не додала до позову доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Також, відповідно в порушення ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Крім того, відповідно до п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про те, чи вживалися заходи досудового врегулювання спору, чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо так, то які; не зазначено наявність або відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву представника позивача Коструб Т.А., що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Служба у справах дітей Станично-Луганської селищної ВЦА, Станично-Луганський ДРАЦС у Щастинському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання батьківства - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу, представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна