У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2021 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Салдан Ю. О.,

секретар судового засідання Гаврищук К. М.,

за участю:

представника позивача адвоката Мотилюка О.В.

представника відповідача адвоката Шикунової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід головуючої судді Салдан Ю. О.,

У С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні після оголошення складу суду і роз`яснення права відводу в порядку статті 220 ЦПК України відводів від учасників розгляду не поступило.

Після постановлення судом без виходу до нарадчої кімнати ухвали, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, представник позивача заявив відвід головуючій судді.

В обґрунтування заявленого відводу представник позивача зазначив, що відмовивши в оголошенні перерви для надання висновку експерта суд позбавляє позивача можливості подати важливий для справедливого і всебічного розгляду справи доказ, чим допускає дискримінацію позивача, допускає надмірний формалізм і порушує принцип рівності сторін. Представник позивача також висловив незгоду з ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи. У зв`язку з цим представник позивача зазначив, що не вважає суд справедливим і не довіряє складу суду.

Представник відповідача проти заявленого відводу заперечила. Зазначила, що заявлений відвід є зловживанням процесуальними правами, підстави відводу є за своєю суттю незгодою із процесуальним рішенням судді щодо відмови в оголошенні чергової перерви у судовому засіданні.

Вирішуючи заявлений відвід, суд керується таким.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З наведених норм статті 40 ЦПК України вбачається, що у тому випадку, коли заява про відвід подана під час судового засідання, така не заява не передається на розгляд іншому судді, і заявлений відвід вирішується тим складом суду, який розглядає справу.

Згідно з частиною 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді. Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із усталеною прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, розумні строки розгляду і безсторонність суду є окремими аспектами права на справедливий суд.

Зокрема, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Білуха проти України», N 33949/02, § 49, 50, рішення від 9 листопада 2006 року).

Згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Встановлено, що вмотивованою ухвалою суду від 17.12.2021, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, і занесена до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача в оголошенні чергової перерви у судовому засіданні для отримання позивачем на його замовлення висновку експерта, оголосивши мотиви такого рішення. Ця ухвала суду не підлягає окремому оскарженню, однак заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Після постановлення вказаної ухвали представник позивача заявив відвід головуючій судді.

Такі дії представника позивача і зміст висловлених ним доводів в обґрунтування заявленого відводу дають підстави для висновку, що відвід заявлено у зв`язку із незгодою представника з процесуальним рішенням судді про відмову у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду.

Суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків

Такі правила передбачені статтею 12 ЦПК України.

Отже, керування ходом судового процесу, визначення кількості перерв у судовому засіданні з урахуванням думки обох сторін спору, оцінка обґрунтованості кожного клопотання про оголошення перерви, оцінка процесуальної поведінки сторін на предмет наявності ознак зловживання своїми процесуальними правами, забезпечення рівності сторін, організація здійснення судового розгляду в межах розумних строків - такі дії належать до процесуальних повноважень суду із розгляду судової справи, які передбачені згаданими нормами ЦПК України.

Проаналізувавши доводи в обґрунтування заяви про відвід, суд не знайшов інших аргументів, які б не стосувалися незгоди з процесуальним рішенням судді у цій справі. На підтвердження цього висновку свідчить і неодноразове повторення позиції представника про те, що він не згоден з рішенням головуючої про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Однак зі змісту правових норм, викладених у статті 36 ЦПК України, статтях 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтях 126, 129 Конституцій України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку окремо або скарги на такі дії і рішення можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. Незгода з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу судді від розгляду цивільної справи.

З наведених мотивів суд вважає заявлений відвід необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про відвід головуючої судді Салдан Ю.О.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.О.Салдан