СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/4175/20

пр. № 2/759/800/21

22 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.В.;

за участю представника позивача Мотіної Г.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 3-я особа: Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, прт. Перемоги, 97) про зобов"язання вчинити дії щодо припинення використання квартири не за призначенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення, яким зобов`язати відповідача припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_2 не за призначенням, а саме під розташування «хостелу» та привести квартиру у стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї або однієї людини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час проведення обстеження квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , встановлено, що вона використовується під розміщення хостелу на 15 койко-місць, чим порушено ст.ст. 319, 382, 383 ЦК України, п. 5 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.2992р. № 572.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 5.03.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 19-20).

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року № 561 було здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи, у зв`язку із відстороненням судді Величко Т.О. від здійснення правосуддя та визначено суддю Кириленко Т.В.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 5.11.2020р Кириленко Т.В. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 8.02.2021р. (а.с. 54).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 77-78).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 97,2, житловою площею 68,4 кв.м. згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2012р. (а.с. 11-12).

Згідно акту обстеження від 20.05.2019р., складеного працівниками ЖЕД-2 за участю мешканців квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 було виявлено, що квартира АДРЕСА_2 використовується під хостел (а.с. 10).

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, станом на 17.01.2020р. зареєстровані особи в кв. АДРЕСА_2 відсутні (а.с. 14).

10.03.2020р. депутатом Київської міської ради С.Римаренко направлено депутатське звернення щодо припинення діяльності хостела в квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з порушенням його мешканцями громадського спокою мешканців будинку (а.с. 66-68).

З інтернет сторінки вбачається оголошення про продаж хостелу як діючого бізнесу, за адресою АДРЕСА_6 з фотознімками (а.с. 69).

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Разом із тим, згідно із частинами 1, 2 статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власники квартири зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням.

Також відповідно до статті 7 Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік (Закон України від 24.06.1981 p. № 5150-Х) громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями і правил соціалістичного співжиття, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами з метою особистої наживи, одержання нетрудових доходів та в інших корисливих цілях, а також на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до Державних будівельних норм (ДБН В2.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року N 80) допускається розміщення нежитлових приміщень, які використовуються для здійснення господарської діяльності, у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків. Крім того, на верхньому житловому поверсі (у тому числі мансардному) допускається розміщення творчих майстерень художників та архітекторів.

Тобто, для здійснення господарської діяльності можуть використовуватися лише нежитлові приміщення. Переведення жилих приміщень у нежилі може здійснюватися, але лише у виняткових випадках, і лише за рішенням виконавчих органів міських та обласних рад.

Відповідно до пункту 3.3 ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі» (далі - ДБН В.2.2-20:2008) готель - це один із засобів розміщення, який визначається згідно з вимогами ДСТУ 4527:2006 «Послуги туристичні. Засоби розміщення. Терміни та визначення», тут: будинок або комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання).

Відповідно до пункту 6.1.1 ДБН В.2.2-20:2008 наявність житлової та приймально-вестибюльної груп приміщень є обов`язковою. Склад додаткових приміщень, що підвищують комфорт готелю, не нормується і приймається згідно із завданням на проектування або за проектом.

Житлова частина будинків готелів (номерний фонд) повинна бути функціонально і планувальне відокремленою.

У випадку розташування приміщень готелів у складі багатофункціональних будинків, а також у випадках блокування приміщень готелів з іншими підприємствами та установами готелі повинні бути планувально відокремлені, ізольовані та забезпечені самостійними входами і комунікаціями (вертикальними і горизонтальними).

Відповідно до пункту 5.31 ДСТУ 4527:2006 хостел (молодіжний готель) - це готель, у якому номери, розташовані зазвичай за коридорною або блочною системою, і має умови для самостійного готування їжі та санітарно- технічні зручності на поверсі або у блоці; може організовувати харчування у закладі ресторанного господарства.

Отже, терміни «готель» та «хостел» не можна ототожнити з термінами «квартира» та «нежитлове приміщення». Хостел є молодіжним готелем і повинен забезпечуватися самостійним входом і комунікаціями.

Пункт 2.50 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» містить вичерпний перелік приміщень, які допускається розміщуватись у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків. Такого приміщення як готель та/або хостел вказаний перелік не містить.

Відповідно до положення Державних будівельних норм В.2.2/15:2019. квартира-це комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу.

Згідно п. 5.40 Державних будівельних норм В.2.2/15:2019 не допускається розміщення у житлових будинках готелів, хостелів.

Крім того, Правилами користування приміщеннями житлових будинків гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири), та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (пункт 4).

Згідно ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" до обов`язків співвласників; належить, зокрема, додержуватися вимог правил утримання: багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм, додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства.

Отже, власники повинні використовувати свою власність такими способами, які б не порушували права інших осіб, зокрема співвласників квартири і житлового будинку.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач використовує квартиру АДРЕСА_2 під розміщення хостелу (для тимчасового проживання великої кількості осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату), тобто не за цільовим призначенням, що суперечить нормам ДБН, вимогам цивільного та житлового законодавства, порушує права та інтереси інших мешканців вказаного будинку, відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку на переобладнання квартири у хостел не має, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст.ст. 13, 15, 16, 319, 382, 383 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 211, 223, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_2 не за призначенням, а саме під розташування «хостелу» та привести квартиру у стан, передбачений для її використання за призначенням.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на корись КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (, адреса: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17) судовий збір в розмірі 2102 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 1.12.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко