ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8162/21 Справа № 210/1215/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди спричиненої нещасним випадком, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що при виконанні трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку отримав виробничу травму, про що було складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Рішенням МСЕК від 03 лютого 1995 року йому первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. При повторному огляді МСЕК від 07 квітня 2009 року встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково.

Вважає, що завдана моральна шкода полягає в тому, що по теперішній час він переносить моральні страждання та переживання, постійно переносить фізичні страждання такі як, періодичні болі у відділі хребта, затерпання правої ноги, оніміння правої ноги, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Розмір моральної шкоди оцінює у сумі 150 000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного судум. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. без урахування податків, збірів та інших платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду у зв`язку із втратою позивачем професійної працездатності, виник з моменту встановлення висновком МСЕК втрати працездатності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Криворізький залізорудний комбінат» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу АТ «Криворізький залізорудний комбінат» мотивовано тим, суд не вірно встановив фактичні обставини справи та не звернув увагу на те, що подані представником позивача документи, складені за результатами проходження ОСОБА_1 первинного та повторних медичних оглядів, не містить відомостей стосовно перенесення останнім моральних страждань, та як наслідок не підтверджує факт нанесення йому моральної шкоди. Зазначає, що надані позивачем докази не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди позивачу. Зазначає, що АТ Кривбасзалізрудком не є належним відповідачем у справі. А також висловив незгоду з розміром стягнутої з відповідача суми моральної шкоди, посилаючись на практику судових рішень щодо стягнення суми моральної шкоди в іншому обсязі, зазначивши, що стягнення саме такої суми призведе до безпідставного збагачення потерпілої особи при 20% втрати працездатності. Разом з цим, судом залишено поза увагою те, що моральна шкода мала бути стягнута з урахуванням утриманння податку з доходів фізичних осіб.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 вересня 1974 року по 15 серпня 2008 року працював на шахті Гигант за професіями: підземний прохідник, підземний начальник дільниці та поземним електрослюсарем на підприємстві відповідача.

15 серпня 2008 року був звільнений із підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію по ст. 38 КЗпП України.

22 лютого 1994 року з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується Актом про нещасний випадок (а.с. 9-12) за №2 форми Н-1.

Так, позивач працював у другу зміну та керував роботою по заливанню бетону з 710 горизонт, який подавався з вагонів та потрапляв до горизонту 735. В момент залиття лопнув стояк та почав випирати опалубко, в результаті чого почало витискати бетон. В той момент як позивач почав підіймати та штовхати борт, втратив свідомість.

Відповідно до п. 11.3 Акту №2 причиною нещасного випадку є недосконалість технологічного процесу та недоліки в конструкції обладнання.

Отже, з позивачем трапився нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Рішенням МСЕК від 25 квітня 1995 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву. При повторному переогляді, висновком МСЕК від 07 квітня 2009 року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 13,14).

Оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов правильного висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

В своєму Рішенні від 27 січня 2004 року №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є належним відповідачем у справі, спростовуються наступним.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 вересня 1974 року по 15 серпня 2008 року працював на шахті Гигант за професіями: підземний прохідник, підземний начальник дільниці та поземним електрослюсарем на підприємстві відповідача.

Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», суд першої інстанції виходив із того, що професійне захворювання виникло у позивача саме під час його перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці. Виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовно на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», перетворене на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром» та у подальшому перетворене у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат».

Структурні одиниці виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у тому числі Першотравневе рудоуправління, новостворені з 01 жовтня 1989 року шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2», новостворена з 01 січня 1995 року шахта «Першотравнева», новостворені з 20 січня 1998 року шахти «Першотравнева-Дренажна» та «Гигант-Дренажна» не мали статусу юридичних осіб. Створення на базі окремих структурних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда» - шахт «Першторавнева-Дренажна» та «Гигант-Дренажна» - державного підприємства «Кривбасгідрозахист» відбулось вже після припинення трудових відносин позивача з виробничим об`єднанням «Кривбасруда», а розподільчим балансом від 01 липня 1998 року не було прямо передбачено переходу до ДП «Кривбасгідрозахист» обов`язку з відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я під час перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда».

Надавши належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд правильно виходив із того, що за встановлених у цій справі обставин правонаступником виробничого об`єднання «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював ОСОБА_1 ) є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», а не ліквідоване ДП «Кривбасгідрозахист».

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №212/3137/17-ц (6-37529сво18).

Таким чином, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є належним відповідачем у справі, оскільки є правонаступником всіх прав та обов`язків шахти Гигант.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу залишення судом першої інстанції поза увагою змін до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України № 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, відповідно до яких стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки сума стягнення з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди складає 80 000 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як ще передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 80 000 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ «Криворізький залізорудний комбінат» слід задовольнити частково, а рішення суду змінити, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Криворізького залізорудного комбінату» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину наступним чином.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. з урахуванням податку з доходів фізичних осіб.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова