Справа № 130/1218/21
Провадження № 22-ц/801/2446/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 рокуСправа № 130/1218/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Боднар Наталії Борисівни на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Шепеля К.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Зазначила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2016 року шлюб було розірвано, визначено прізвище позивача після розірвання шлюбу « ОСОБА_4 ». З січня 2021 року сторони не проживають разом, сімейних відносин не підтримують. Син ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою № 158 Станіславчицької сільської ради від 22.04.2021 року Відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину.

Згідно первинної консультації дитячого невролога Сучасної педіатрії «Evidence» від 17.03.2021 року дитина ОСОБА_3 має розлад аустичного спектру та порушення комунікації рівень 3, повторювання/обмежена поведінка рівень 2 (DSM V). У зв`язку з хворобою дитина потребує роботи з дефектологом та АВА-терапевтом, а також навчання у приватних спеціалізованих школах, на що потрібні кошти. Оскільки їй одній важко утримувати дитину просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 13.09.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Боднар Н.Б. просила рішення суду скасувати через порушення судом норм мтаеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказала, що висновок суду про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку ,що обгрунтовувався тривалим стійким хворобливим станом здоров`я дитини та додатковими потребами на утримання сина ,не відповідає обставинам справи. Суд не взяв до уваги, що направлення на консультацію сина з приводу розладу загального розвитку позивач отримала 22.11.2019 року і лише у березні 2021 року звернулась на первинну консультацію дог дитячого невролога ,який і встановив діагноз розлад аутистичного спектру. При цьому невролог не призначив дитині жодного лікування медикаментами ,БАДами чи дієтотерапією, в зв`язку з чим суд не міг не розглядати такі потреби на лікування ,як додаткові , в контексті ст.185 СК України і включати їх в аліментні зобов`язання. Зазначила, що вказаний медичний діагноз не може встановлюватись одним лікарем-неврологом на первинній консультації, а підлягає встановленню висновком лікарів - психіатрів та інших спеціальностей ( консіліумом ). Крім того, оскільки дитина не потребує медичних препаратів і дієтотерапії суд не міг

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Станіславчицької сільської ради №106 від 22.04.2021 року до складу сім`ї ОСОБА_1 входять батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 та син ОСОБА_3 (а.с. 9).

22.11.2019 року ОСОБА_3 направлено на консультацію невролога з діагнозом розлад загального розвитку.

Відповідно до протоколу первинної консультації лікаря невролога ОСОБА_3 встановлено діагноз розлад аутистичного спектру, порушення комунікації рівень 3, повторювана/ обмежена поведінка рівень. (а.с. 10).

Задовольняючи позов і визнаючи обгрунтованим розмір стягуваних з відповідача аліментів у вигляді 1/3 частини всіх видів заробітку, суд прийняв до уваги тривалий стійкий хворобливий стан здоров`я дитини та додаткові потреби на утримання сина .При цьому суд не розглядав такі потреби у контексті положень ст.185 СК України ,як додаткові ,вважаючи , що вони підлягають включенню до аліментних зобов`язань і не становлять самостійний предмет спору.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, оскільки суд невірно оцінив докази, внаслідок чого невірно встановив обставини справи, які мають значення для її розгляду, внаслідок чого дійшов висновків ,які їм не відповідають.

Так,суд правильно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини і в цій частині обставини і рішення суду не оскаржується,а тому не переглядається.

Заявник оскаржує рішення суду лише в частині обставин ,що стали підставою для визначення розміру стягуваних аліментів у вигляді 1/3 частини заробітку , ставлячи під сумнів хворобу і діагноз дитини, зокрема, дотримання порядку їх встановлення.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, до яких ,зокрема, відносяться стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Частинами 1,5 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ,а за ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному. Повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, достовірність кожного доказу окремо.

Відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10- го перегляду (відомий як ICD-10 або МКХ-10) дитячий аутизм (аутичний розлад) має код F84.0 ,що відноситься до розділу F84«Загальні розлади психологічного розвитку» і класу (F00-F99) «Психічні розлади і розлади поведінки »,що входять до сфери діяльності лікарів- психіатрів.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч.1,3 ст.7 цього Закону діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я для застосування в Україні. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи , крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Зі змісту ч.4 ст.7 Закону вбачається ,що методи діагностики та лікування особи, якій надається психіатрична допомога, віком до 14 років (малолітньої особи) застосовуються за призначенням і під контролем комісії лікарів-психіатрів за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника.

Виходячи з наведеного і віку дитини, встановлення у неї психічного розладу і діагнозу «розлад аутистичного спектру» повинно здійснюватись на підставі заключення лікарів психіатрів (комісії) в результаті обов`язкового психіатричного огляду дитини за письмовою згодою її батьків і не може здійснюватись лише лікарем - неврологом в результаті первинної консультації.

Оскільки наявність розладу у сина сторін - ОСОБА_3 не була встановлена на підставах та в порядку, передбачених законом, колегія суддів вважає, що підстави вважати дитину такою що має психічний розлад,- відсутні.

Відтак, обставин наявності у дитини вказаної хвороби ,її тривалого стійкого хворобливого стану здоров`я дитини та додаткових потреб на утримання сина, які суд не розцінював в якості додаткових витрат за ст.185 СК, не підтверджені допустимими, достовірними і достатніми доказами ,а тому висновки суду про необхідність визначення розміру аліментів на утримання одного сина відповідача у розмірі 1/3 частини заробітку ,не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином , доводи скарги є підставними, а рішення суду, що базувалось на невірно оцінених судом доказах і неправильно встановлених обставинах справи ,при порушенні норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню з постановленням колегією суддів нового рішення про часткове задоволення позовних вимог .

Згідно із ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, підтверджені доказами дійсні обставини справи, а також положення ст.183 СК України щодо наведених у ній безспірних розмірів стягуваних аліментів на одну дитину і недоведеності позивачем підстав для відступу від них, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів на одного сина у розмірі 1/3 частини від його заробітку з підстав наявності у дитини розладу аутистичного спектру і необхідності в зв`язку з цим постійного догляду ,що не дає можливості працевлаштування ,а також витрат на спеціальне навчання на необхідно відмовити за не доведеністю вказаних обставин.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України ,-

Постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Боднар Наталії Борисівни задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.09.2021 року скасувати .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук