Справа № 314/4937/19
Провадження № 2/314/476/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м.Вільнянськ

Справа № 314/4937/19;

провадження № 2/314/476/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

за участю: представника позивача адвоката Тарасова Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, де просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в розмірі 5 167 014 (п`ять мільйонів сто шістдесят сім тисяч чотирнадцять) гри. 40 коп., з яких 2 636 000 грн.- основна сума боргу; 2 268 014 грн. 40 коп. - відсотки; 263 000 грн. - штраф.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.05.2017 р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики № 26/05.

За умовами цього договору, Відповідач взяв у Позивача в позику гроші в розмірі 2 636 000 (два мільйона шістсот тридцять шість тисяч) грн. 00 коп., що на той момент було еквівалентно 100 000 (сто тисяч) доларів США та був зобов`язаний повернути їх разом з процентами до 01.11.2017 р. (п.3 Договору).

Згідно п.1 Договору, «Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує факт отримання грошей в зазначеній сумі».

Пунктом 2 Договору передбачено, що «Сторони, керуючись статтею 1048 Цивільного кодексу, домовились, що позика надається Позичальнику під 36 процентів річних».

Відповідач не повернув борг у встановлені Договором строки.

Згідно п.5 Договору, «За прострочення повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 10 (десяти) % від простроченої суми, а також додатково за весь час прострочення зобов`язується сплатити Позикодавцю 36 (тридцять шість) процентів річних від простроченої суми».

Згідно п.6 Договору, «Сторони згідно ст.259 Цивільного кодексу домовилися, що збільшити строк позовної давності з вимог про стягнення штрафу та процентів до 3 (трьох) років».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступоного висновку.

26.05.2017р. сторони уклали договір позики в розмірі 2 636 000 (два мільйона шістсот тридцять шість тисяч) грн. 00 коп., за яким ОСОБА_2 отримав та зобов`язався повернути суму позики не пізніше 01.11.2017 р.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст.1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст.1047ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За визначенням ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем до суду не подано доказів виконання зобов`язання за договором позики у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основної суми боргу за договором позики № 26/05 від 26 травня 2017 року у розмірі 2636000 (два мільйони шістсот тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок.

В частині стягнення штрафу суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж зобов`язання. Тому суд приходить до висновку, що в частини стягнення штрафу позов не підлягає задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд керується таким.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Частиною 1 статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 546ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.

Відповідно до ст.549ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбаченийст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Як встановлено із матеріалів справи за виконання зобов`язання в ч. 2 договору позики № 26/05 від 26.05.2017, розмір пені зазначений 36 відсотків річних, що значно перевищує облікову ставку яка діяла на час її нарахування (16,5х2=33), у в`язку з чим в цій частині позов не підлягає задоволенню.

У світлі наведених вище міркувань, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80,141, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд

вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти за договором позики № 26/05 від 26 травня 2017 року у розмірі 2636000 (два мільйони шістсот тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок.

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2630 (дві тисячі шістсот тридцять) гривень 00 копійок.

4.В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.11.2021.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

12.11.2021