03.12.21Справа № 336/1662/20
Пр. № 2-др/336/42/2021

ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
3 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Щасливої О.В.,
при секретарі Морозовій В.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Железняка А.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвоката Кара Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа п`ята Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно,
Рішенням Шевченківського районного суду від 19 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно залишений без задоволення.
До суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кара Ю.М. підтримала вимоги заяви. Просить про її задоволення, зауваживши на тому, що заява про надання доказів несення судових витрат була зроблена нею під час судових дебатів в справі, які відбувалися 19 жовтня 2021 року, а у встановлений частиною 8 ст. 141 ЦПК України вказана заява та додані до неї фактичні дані направлені до суду поштою.
Позивач і його представник адвокат Железняк А.В. проти задоволення заяви заперечують, зауваживши на такому.
Заявлені до сплати суми не є співрозмірними із складністю справи, яка не становить собою особливої складності. Відомості про участь адвоката в судових засіданнях є необ`єктивними. Зокрема, засідань в справі 12 червня 2020 року та 11 травня 2021 року не відбувалося, тому є необґрунтованими вимоги про покладення на позивача вартості участі адвоката в цих засіданнях. Засідання в справі 1 червня 2021 року тривало лише одну годину, тому є безпідставною вимога представника про стягнення витрат за представництво тривалістю одна година 30 хвилин. Необґрунтованою є і вимога про стягнення 1200 грн. за ознайомлення представника з матеріалами справи 12 травня 2020 року, оскільки з матеріалів справи випливає, що саме 12 травня 2020 року такого ознайомлення не відбувалося.
Окрім наведених міркувань, представник просить врахувати майновий стан позивача, який є пенсіонером за віком, а також має статус особи з інвалідністю другої групи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).
Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Однією з засад цивільного судочинства в силу ст. 2 ЦПК України є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідачем ОСОБА_2 до заяви додано копії договорів про надання правової допомоги від 20.06.2020 року № 16, від 13.05.2020 року № 14, від 07.05.2020 року № 11; акти прийому-передачі виконаних робіт від 11.02.2021 року № 1, від 23.10.2021 року № 2, від 22.05.2020 року № 1, від 13.05.2020 року № 1, докази сплати позивачем послуг з надання правничої допомоги (а. с 15-30 т. 2).
Розмір понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги відповідає наведеним в частині 4 статті 137 ЦПК України чинникам.
Разом з тим суд погоджується з твердженнями представника позивача про не проведення судових засідань 12 червня 2020 року та 11 травня 2021 року, що означає безпідставність включення до витрат, що підлягають відшкодуванню, вартості участі адвоката в цих засіданнях, яка (вартість) обчислюється сумою в 2125 грн.
Ґрунтовним є і зауваження представника позивача про те, що засідання в справі 1 червня 2021 року тривала одну годину, а не одну годину тридцять хвилин, як зазначено в акті № 2 від 23.10.2021 року, що означає необхідність покладення на позивача цих витрат в сумі 1500 грн., а не 2250 грн., посилання на які містить акт.
Доводи представника позивача про те, що ознайомлення з матеріалами справи не відбулося 12 травня 2020 року суд до уваги не приймає, оскільки таке ознайомлення сталося 25 серпня 2020 року (а. с. 33).
Разом з тим на момент ознайомлення представника з матеріалами справи ці матеріали обчислювались 32 аркушами, які утворювали позов та додані до нього документи, що в усякому випадку були отримані відповідачем, а також ухвала про відкриття провадження в справі, супровідний лист та запит до нотаріальної контори, тому, на переконання суду, вартість цієї дії не може становити 1200 грн., у зв`язку з чим суд вважає співмірною суму в 200 грн., які належить присудити відповідачці.
І так як лише за клопотанням іншої сторони, що доведене цією стороною в розумінні ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонам у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, між тим суд вважає, що розмір витрат є співрозмірним з наведеними в частині 4 статті 137 ЦПК критеріями, вказані витрати належить присудити відповідачці з позивача у зв`язку з ухваленням рішення на її користь.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа п`ята Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, відповідно до якого:
Решту вимог про стягнення витрат на отримання професійної правничої допомоги залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складений 24 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Щаслива