Провадження №2/592/95/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

10.09.2020 року представник позивача акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за довіреністю Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 (далі - відповідачка) звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав (-ла) заяву № б/н від 16.12.2011 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПриватБанк" ) на акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва - АТ КБ "ПриватБанк" ) , про що у додатках він надає копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ "ПриватБанк" . 1. Порядок виникнення правовідносин. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" , "Тарифами" , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір) , що підтверджується підписом у заяві. витяг з "Умов та Правил надання банківських послуг" та витяг з "Тарифів" додаються до позовної заяви. Відповідачка була ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідачки у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідачки щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (витяг із умов та правил надання банківських послуг, з якими було ознайомлено відповідачку, копія наказу банку щодо затвердження редакції умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви) . Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПриватБанк" , що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує "Умови та Правила надання банківських послуг" , які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якій договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та Правила надання банківських послуг" та "Тарифи" , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яким обслуговується відповідачка. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк" , які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У відповідності до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Ст. 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку відповідачка підписом у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідачки, дія договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якій особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) , яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачкою договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви) . Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України) . Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) , грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка) , банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (§ 1, § 2 глави 71 ЦК України) , якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Порядок надання кредитних карток, відкриття кредитного ліміту та зміни його розміру. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позову) та було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається) . У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 грн. , що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.2.3. , 2.1.2.4. договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51. договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. 3. Порядок внесення змін до умов договору. П. 1.3.2.3. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальницю щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9. договору; - у позичальниці: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.2.3. договору) . На підставі п. 1.5.2. договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Згідно п. п. 1.6.1. , 1.6.2. договору зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів" клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.5.4. договору. 4. Обґрунтування передумов порушення. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: згідно до п. 2.1.12.3. Погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Таким чином, відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно до п. 1.1.49. договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідачки, які щомісяця повинна сплачувати відповідачка протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) , тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачкою, але не було погашено, або було погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачкою, але не були погашені, або були погашені частково не у повному обсязі. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач зобов`язався: - на підставі п. 2.1.5.5. договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.5.7. договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.5.6. , на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) , оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.3.3 договору відповідачка доручила банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п. п. 2.1.12.9. договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у тому числі тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. 5. Порядок розрахунків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1.12.7.2. договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6. договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.12.6.1. договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. п. 2.1.12.11. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. , сторони дійшли згоди про те, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: - 86,4 % - для картки "Універсальна" ; - 84,0 % - для картки "Універсальна голд" . Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 24.06.2020 року має заборгованість 26 045,65 грн. , з яких: - 22 276,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; - 22 276,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 3 769,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. - нараховано комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "ПриватБанк" . Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами: - розрахунком заборгованості; - випискою по рахунку; - довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; - довідкою про видані картки; - копією заяви позичальниці; - витягом з "Тарифів" ; - витягом з "Умов та Правил надання банківських послуг" у редакції, що діяла на момент підписання; - копією наказу банку щодо затвердження "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів" у редакції, що діяла на момент підписання заяви; - копією документу, що посвідчує особу відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідачки чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) . Отримання позивачем інформації щодо місяця реєстрації відповідачки ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" - персональні дані є інформацією з обмеженим доступом; відповідно до ст. 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" надання відомостей про місце проживання особи та її персональні дані здійснюється виключно у випадках, передбачених ПК України та законами України або за згодою самої особи. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також обмеження можливості отримання позивачем відповідної інформації закладено в Законі "Про інформацію" і не вимагає додаткових доказів у силу правової природи нормативно-правового акту - Закону. Виходячи з вищенаведених норм, позивач не має права на отримання даних від уповноваженого центру надання адміністративних послуг щодо місця проживання відповідачки, тому позов подається за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а саме: до Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки останнім відомим АТ КБ "ПриватБанк" місцем реєстрації відповідачки, є: АДРЕСА_1 . Вжиття заходів досудового врегулювання спору. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про судовий збір" , ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем при пред`явлені цього позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. . Ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 року становить 2 102,00 грн. . Ціна позову: 26 045,65 грн. . Оскільки при розрахунку 1,5 % від ціни позову, розмір судового збору складає менше мінімально встановленого, позивачем було сплачено 2 102,00 грн. судового збору. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України; ст. ст. 4, 5, 19, 184, 28 ЦПК України, ст. ст. 5, 14 Закону України "Про захист персональних даних" , ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , він просив: 1. Стягнути з відповідачки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ "ПриватБанк" : - заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.12.2011 року у розмірі 26 045,65 грн. станом на 24.06.2020 року, яка складається з наступного: - 22 276,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі: - 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; - 22 276,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 3 769,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. - нараховано комісії. 2. Судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. судовий збір. 3. В разі неявки в судове засідання відповідачки АТ КБ "ПриватБанк" не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. На виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач зазначає щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додані до цієї заяви (вхідний № 35969/20 від 10.09.2020 року) .

04.01.2021 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Авраменко Олександр Вікторович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/10362/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26 045,65 грн. . Ознайомившись із позовом, він вважає за необхідне зазначити наступне. По-перше, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 26 045,65 грн. , що, за твердженням позивача, обліковується за відповідачкою станом на 25.06.2020 року. Позовна заява була підписана 25.08.2020 року. Позивачем не було враховано проведені відповідачкою оплати 14.08.2020 року на суму 500,00 грн. та 28.09.2020 року на суму 1 000,00 грн. . Крім того, при перевірці розрахунку позивача, ним було встановлено наступне. Розмір заборгованості зазначається у останній колонці таблиці "Заборгованість за наданим кредитом" , розмір заборгованості у даній колонці визначається наростаючим підсумком та вираховується шляхом додавання до попереднього значення заборгованості за наданим кредитом значень колонки "витрати клієнтом кредитних коштів" , значень колонки "відсотки погашені за рахунок кредиту" , значень колонки "загальне сальдо за нарахованими відсотками" та віднімання значень колонки "сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості" , що схематично має такий вигляд: сума заборгованості на поточну дату = сума заборгованості за попередній період + витрати клієнтом кредитних коштів на поточну дату + відсотки погашені за рахунок кредиту на поточну дату + загальне сальдо за нарахованими відсотками на поточну дату - сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості на поточну дату. При детальному аналізі розрахунку позивача було виявлено, що позивачем не було враховано сплачені відповідачкою: - 28.06.2015 року кошти в сумі 19,20 грн. ; - 16.07.2015 року кошти в сумі 1 126,95 грн. ; - 15.08.2015 року кошти в сумі 1 000,00 грн. ; - 22.08.2015 року кошти в сумі 440,00 грн. ; - 01.09.2015 року кошти в сумі 6,26 грн. ; - 27.09.2015 року кошти в сумі 16,86 грн. . Таким чином, у 2015 році позивачем не було враховано оплат, здійснених відповідачкою, на суму 2 609,27 грн. . Загалом, позивачем не було враховано оплат, здійснених відповідачкою на суму 4 109,27 грн. (2 609,27 грн. , сплачених у 2015 році, та 1 500,00 грн. , сплачених у 2020 році) . По-друге, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 03.11.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" , правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" , та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно якому відповідачка отримала кредит в сумі 300,00 грн. , у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, разом із умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту. Відповідачка в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надала своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 24.06.2020 року виникла заборгованість в розмірі 26 045,65 грн. , з яких: - 22 276,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 3 769,33 грн. заборгованість за відсотками. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) . Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) . Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, умови договорів приєднання, які розроблені банком, повинні бути доступними та в повній мірі зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли умови, на які він посилається. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів і порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі) . У заяві позичальниці від 16.12.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, в цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитом. Згідно наданому банком розрахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 24.06.2020 року складає 26 045,65 грн. , з яких: - 22 276,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 3 769,33 грн. заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.12.2011 року, посилається на умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" , як невід`ємні частини спірного договору. При цьому позивачем не було надано доказів того, що саме з наданими суду умовами та правилами надання банківських послуг (чинна редакція) відповідачка ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" , а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) , яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/43098344) . Отже, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період часу з дати виникнення спірних правовідносин, а саме: з 16.12.2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, а саме: до 10.09.2020 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) . За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі викладеного відсутні правові підстави для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами. З огляду на викладене, він просив у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банк "ПриватБанк" в частині стягнення 3 769,33 грн. заборгованості за відсотками та 4 109,27 грн. заборгованості за тілом кредиту відмовити (вхідний № 96 від 04.01.2021 року) .

21.01.2021 року представниця позивача акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за довіреністю Меркулова Валерія Валеріївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/10362/20 за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, на який вона вважає за необхідне надати наступну відповідь. ОСОБА_1 (далі - відповідачка) звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач, банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав (-ла) заяву № б/н від 16.12.2011 року. Щодо форми кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України) , яким підтверджується, що позичальниця була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України) . Підписанням заяви позичальниця приєдналася до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Ст. 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до розд. 1 Загальних положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПриватБанк" , керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує умови та правила надання банківських послуг (далі - умови та правила) . Тобто правила та умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку (п. п. 1.1.1.58. , 1.1.1.59. умов) . Відповідачкою було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено про те, що підписавши цю заяву, відповідачка ознайомилася та була згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі, з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua;https://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено про те, що відповідачці було надано для ознайомлення умові та правила в письмовому виді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку, договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до умов та правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) , складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору було зафіксовано в декількох документах а саме: в заяві позичальниці, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між банком та позичальницею було укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що, за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови та правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальниця була ознайомлена, про що свідчить її підпис в заяві. На підставі поданої заяви, що разом з умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) , складають договір про надання банківських послуг відповідачці було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п. п. 1.1.1.90. , 2.1.1.11. умов) , ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62. умов) , яку отримала відповідачка та мобільний телефон, який вказала відповідачка (п. п. 1.1.1.15, 1.1.1.16. умов) в заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена карта ( п. п. 1.1.1.90. умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачці було надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25. умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта та здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта) . Таким чином, банк забезпечив позичальниці можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку є невід`ємною частиною договору. Перелік може зміняться та доповняться, про що власник картки повідомляється відповідно до умов та правил. Необхідно відзначити, що виконання позичальницею умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальниця в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Щодо ознайомлення відповідачки з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем була надана до суду копія анкети-заяви від 16.12.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачкою була вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила про те, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому виді ... Я зобов`язуюся виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті АТ КБ "ПриватБанк" . Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" , з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30,00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідачки в умовах, при наявності її письмового свідчення про те, що вона була ознайомлена у письмовому виді та була згодна з умовами та тарифами, що заява разом із умовами та тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що умови, укладені поза межами договору, є недопустимими доказами. Відповідачка підписанням анкети-заяви позичальниці приєдналася до умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування) . Вона надає до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а, отже, й отримала кредитну картку "Універсальна" , оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі "Сума погашення за наданим кредитом" ) . Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідачки - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту) , всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції) . Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судові економічні експертизи по справі не призначались. П. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено про те, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача та погашення кредиту кількома частинами (траншами) . Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Ст. 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно ст. ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України. Презумпція правомірності правочину закріплена в ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а, отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідачки. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають та належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Крім того, посилання на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року у даному випадку є неправильним. У вказаній справі відповідач заперечував проти п. 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (стандарт) , яким був встановлений збільшений строк позовної давності та посилався на те, що зміст цього пункту, зазначений у цих умовах і в заяві позичальниці, містить розбіжності. Підставою розгляду справ № 6-16цс15 від 11.03.2015 року являлось неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У даній справі позичальницею було порушено питання щодо ознайомлення її саме з умовами та правилами надання банківських послуг, а не застосування норм ст. 259 ЦК України, тому безпідставним є посилання на правову позицію Верховного Суду України, яка не стосується справ з використанням кредитних карт. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вона звертає увагу на те, що в силу вимог ст. 81 ЦПК України саме на відповідачку покладено обов`язок доведення того факту, що вона не була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, не отримувала кредитний ліміт чи не підписувала кредитний договір, за невиконання умов якого до неї пред`явлено цей цивільний позов. Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають, належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо посилання відповідачки на постанову Верховного Суду по справі № 342/180/17. Розглядаючи справу № 342/180/17, Верховний Суд зазначив про те, у разі, якщо умови та правила надання банком кредиту, зокрема, й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови та правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема, і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі умови та правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам. Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником умови та правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Таким чином, при розгляді судової справи № 592/10362/20 Верховним Судом було звернуто увагу на відсутність доказів тотожності доданих банком до позовної заяви умов та правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника. В судовій справі, що розглядається судом, позивачем раніше із відповіддю на заперечення надавались: - наказ про затвердження редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; - виписка по рахунку; - довідка щодо виданих кредитних карток відповідачці. Вказані документи підтверджують чинність редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідачки до банку з метою подальшого укладення договору. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачкою кредитного рахунку, починаючи із 26.12.2011 року, а саме: 1) розрахування в торговельній мережі, приклад: 28.12.2011 року, Покупка UAH 50,00; 2) зняття готівки у банкоматах, приклад: 28.03.2018 року, Зняття готівки в банкоматі без картки: Суми, вул. Воскресенська, буд. 13/7, Відділення банку, UAH 502,00; 3) поповнення кредитного рахунку, приклад: 31.01.2018 року, Поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування: Суми, пл. Незалежності, буд. 3/1, ВІП-ЦЕНТР АКРОПОЛЬ UAH 600,00 CR" . Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, судом також необхідно врахувати наступні постанови Верховного Суду. В постанові від 10.04.2019 року у справі № 356/1635/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81360215) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачкою платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. У постанові від 28.03.2019 року у справі № 428/2873/17 (reyestr.court.gov.ua/Review/80854464) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку та кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. У постанові від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/72124540) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" , в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він був ознайомлений і погоджується з умовами та тарифами банку; при цьому умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору. У постанові від 17.04.2019 року у справі № 666/388/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81287537) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. Щодо порядку погашення заборгованості. Згідно умов та правил надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0,01% річних (п. 1.1.1.49. ) . У разі непогашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6. ) . Тарифи - розмір винагороди за послуги банку є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п. 1.1.1.91. ) . Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: - розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % (з 02.04.2014 року наказом СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року розмір платежу було зменшено до 5 %) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; - строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4. ) . У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72. ) . У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню згідно умов та правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1. , 2.1.1.12.6.2. ) та тарифів. Стосовно черговості погашення заборгованості вона зазначає. Згідно умов кредитного договору, а саме: п. 2.1.1.3.4. , кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: - прострочених процентів за користування кредитом; - далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту) ; - далі - процентів до сплати по кредиту; - далі - тіла кредиту до оплати; - далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту, згідно п. 2.1.1.2.12. цього договору; - далі - пені, згідно п. 2.1.1.8.1. цього договору. При цьому, сторони узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого банком кредитного ліміту, що обумовлений договором із банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абз. 1 п. 2.1.1.3.5. цього договору змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту, далі - прострочені проценти за користування кредитом, далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту) , далі - проценти до сплати по кредиту, далі - тіло кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. цього договору, далі - пеня згідно п. 2.1.1.8.1. цього договору. Також, п. 2.1.1.3.5. сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Отже, банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору. Стосовно наданого відповідачкою власного розрахунку заборгованості слід зауважити на тому, що відповідачка не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Таким чином, судом не може бути прийнято розрахунок відповідачки як належний. Проте, вона звертає увагу суду на те, що банком буде розглянуте питання про перерахунок заборгованості із урахуванням погашень, здійснених відповідачкою після подання позовної заяви та у разі потреби буде подано уточнену позовну заяву. Також необхідно зауважити на тому, що із змісту виписки по рахунку вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідачки на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги. Одночасно, ст. 526 ЦК України наголошує на тому, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Враховуючи викладене, вона просила суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (вхідний № 1967 від 21.01.2021 року) .

01.02.2021 року представниця позивача акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за довіреністю Савіхіна Анастасія Миколаївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/10362/20 за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України) . Враховуючи вищевикладене, позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) заборгованість за договором № б/н від 16.12.2011 року в розмірі 24 545,65 грн. (22 276,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 22 276,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 269,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками) , а також понесені позивачем судові витрати (вхідний № 3329 від 01.02.2021 року) .

23.02.2021 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Авраменко Олександр Вікторович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. ''Суми знаходиться справа № 592/10362/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26 045,65 грн. . Відповідачкою було отримано відповідь позивача на відзив, ознайомившись із яким, він вважає за необхідне зазначити наступне. 1. Позивачем не було надано жодних обґрунтувань щодо не включения до розрахунку та уточнення позовних вимог шляхом їх зменшення на суми сплачених відповідачкою коштів в сумі 500,00 грн. 14.08.2020 року та в сумі 1 000,00 грн. 29.08.2020 року. Нового розрахунку позивачем надано не було. 2. Жодних переконливих обґрунтувань позовних вимог у відповіді на твердження відповідачки стосовно непогодження нею правил надання кредитних коштів, зокрема, розміру та порядку сплати відсотків, позивачем також надано не було. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем не було надано доказів того, що саме з наданими суду умовами та правилами надання банківських послуг (чинна редакція) відповідачка ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" , а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку, нарахування. Отже, відповідачка, підписуючи анкету-заяву не погоджувала розміру відсотків за користування кредитними коштами, а також не надавала згоди на їх автоматичне списання за рахунок кредитних коштів. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 3. Разом з тим, ним, як представником відповідачки, повторно було здійснено перевірку розрахунків позивача та було встановлено наступне. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сукупно з випискою по кредитному рахунку було встановлено, що позивачем протягом всього заявленого періоду здійснювалося нарахування відсотків та автоматичне їх списання з кредитного рахунку, чим самим на суму списаних відсотків постійно збільшувалося тіло кредиту. Враховуючи те, що у розрахунку за період чау з 16.12.2011 року до 01.06.2015 року не відображено деталізації щодо повернення відповідачкою коштів, списання відсотків, та використання кредитних коштів, а суми у колонці № 3 відображено просто наростаючим підсумком, ним було перевірено виписку по кредитному рахунку за цей період. З виписки по кредитному рахунку за період часу з 16.12.2011 року до 01.06.2015 року було встановлено, що за даний період відповідачкою було отримано кошти у розмірі 56 597,77 грн. , було повернуто відповідачкою коштів на суму 55 101,51 грн. . За цей же період позивачем автоматично було списано відсотки за рахунок кредитних коштів на суму 6 497,93 грн. . У розрахунках за період часу з 01.06.2015 року до 24.06.2020 року інформацію відображено більш деталізовано, зокрема, зазначено дані щодо повернення відповідачкою коштів (колонка № 21) , погашення відсотків за рахунок кредиту (колонка № 4) та використання кредитних коштів (колонка № 3) . За період часу з 01.06.2015 року по 24.06.2020 року відповідачкою було отримано кошти у розмірі 57 748,95 грн. , було повернуто відповідачкою коштів на суму 90 312,12 грн. . За цей же період позивачем автоматично було списано відсотки за рахунок кредитних коштів на суму 34 958,08 грн. . Таким чином, загалом за період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року відповідачкою було використано кошти з кредитного рахунку у розмірі 114 346,72 грн. , було повернуто відповідачкою на кредитний рахунок кошти у розмірі 145 413,63 грн. . Тобто, відповідачкою було повернуто коштів на 31 066,91 грн. більше, ніж отримано. Крім того, позивачем шляхом автоматичного списання за рахунок кредиту було погашено відсотків за період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року в сумі 41 456,01 грн. . Однак, відповідачкою не погоджувалися ані розмір, ані порядок погашення відсотків. Крім того, відповідачкою у серпні 2020 року на рахунок було внесено кошти в сумі 1 500,00 грн. . Таким чином, відповідачкою було повернуто на кредитний рахунок загалом коштів у розмірі 146 913,63 грн. . Тобто, відповідачкою було повернуто коштів на 32 566,91 грн. більше, ніж отримано. Отже, відсутні підстави вважати, що станом на 24.06.2020 року за відповідачкою обліковується заборгованість в розмірі 26 045,65 грн. , з яких: - 22 276,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 3 769,33 грн. заборгованість за відсотками. Доказів перевищення суми фактично отриманих кредитних коштів над сумою фактично сплачених (повернених) коштів у розмірі 22 276,32 грн. позивачем надано не було. Вимоги стосовно стягнення 3 769,33 грн. заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають, оскільки відповідачка не погоджувала розміру та порядку погашення відсотків. З огляду на викладене, він просив у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банк "ПриватБанк" відмовити у повному обсязі (вхідний № 6947 від 23.02.2021 року) .

24.03.2021 року представниця позивача акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за довіреністю Меркулова Валерія Валеріївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення, в яких вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/10362/20 за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відповідачка подала заперечення, на яке вона вважає за необхідне надати наступні пояснення. Щодо форми кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України) , яким підтверджується, що позичальниця була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України) . Підписанням заяви позичальниця приєдналася до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Ст. 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до розд. 1 Загальних положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПриватБанк" , керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує умови та правила надання банківських послуг (далі - умови та правила) . Тобто правила та умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку (п. п. 1.1.1.58. , 1.1.1.59. умов) . Відповідачкою було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено про те, що підписавши цю заяву, відповідачка ознайомилася та була згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua;https://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено про те, що відповідачці було надано для ознайомлення умові та правила в письмовому виді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку, договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до умов та правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) , складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору було зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальниці, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між банком та позичальницею було укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови та правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальниця була ознайомлена, про що свідчить підпис в заяві. На підставі поданої заяви, що разом з умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) , складають договір про надання банківських послуг відповідачці було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п. п. 1.1.1.90. , 2.1.1.11. умов) , ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62. умов) , яку отримала відповідачка та мобільний телефон, який вказала відповідачка (п. п. 1.1.1.15. , 1.1.1.16. умов) в заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена карта (п. п. 1.1.1.90. умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачці було надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта) . Таким чином, банк забезпечив позичальниці можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку є невід`ємною частиною договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що власник картки повідомляється відповідно до умов та правил. Необхідно відзначити про те, що виконання позичальницею умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальниця в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Щодо ознайомлення відповідачки з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем була надана до суду копія анкети-заяви від 16.12.2011 року, зі змісту якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачкою була вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила про те, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому виді ... Я зобов`язуюся виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті АТ КБ "ПриватБанк" . Також до матеріалів позовної заяви було долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" , з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30,00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідачки в умовах, при наявності її письмового свідчення про те, що вона була ознайомлена у письмовому виді та згодна з умовами та тарифами, що заява разом із умовами та тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що умови, укладені поза межами договору, є недопустимими доказами. Відповідачка підписанням анкети-заяви позичальниці приєдналася до умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування) . Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а, отже, й отримала кредитну картку "Універсальна" , оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі "Сума погашення за наданим кредитом" ) . Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідачки - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту) , всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції) . Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судові економічні експертизи по справі не призначались. П. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено про те, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами) . Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Ст. 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно ст. ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідачки. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти висновку про те, що правовідносини між сторонами тривають, належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. В судовій справі, що розглядається судом, позивачем було надано: - наказ про затвердження редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника; - довідка щодо виданих кредитних карток відповідачці, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення; - довідка про зміну кредитного ліміту, що підтверджує встановлення розміру кредитного ліміту та його подальшу зміну; - виписка по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачкою, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій, що підтверджують усвідомлення відповідачкою обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Вказані документи підтверджують чинність редакції умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідачки до банку з метою подальшого укладення договору. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачкою кредитного рахунку , а саме: 1. розрахування у торговельній мережі, приклад: 28.12.2011 року, Покупка UAH 50,00; 2. зняття готівки у банкоматах, приклад: 28.03.2018 року, Зняття готівки в банкоматі без картки: Суми, вул. Воскресенська, буд. 13/7, Відділення банку, UAH 502,00; 3) поповнення кредитного рахунку, приклад: 31.01.2018 року, Поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування: Суми, пл. Незалежності, буд. 3/1, ВІП-ЦЕНТР АКРОПОЛЬ UAH 600,00 CR" . Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачкою та сплату відсотків за його користування. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, судом також необхідно врахувати наступні постанови Верховного суду: 1. У постанові від 10.04.2019 року у справі № 356/1635/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81360215) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачкою платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. 2. У постанові від 28.03.2019 року у справі № 428/2873/17 (reyestr.court.gov.ua/Review/80854464) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку та кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. 3. У постанові від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/72124540) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" , в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що вона була ознайомлена і погоджується з умовами та тарифами банку; при цьому умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору. 4. У постанові від 17.04.2019 року у справі № 666/388/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81287537) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки, з огляду на ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідачка мала право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. Підсумовуючи вищевикладене, банк просить суд оцінити надані докази та правові висновки, зазначені у постановах ВСУ, у сукупності та задовольнити позовні вимоги. Щодо порядку погашення заборгованості. Згідно умов та правил надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0,01 % річних (п. 1.1.1.49. ) . У разі непогашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6. ) . Тарифи - розмір винагороди за послуги банку є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п. 1.1.1.91. ) . Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: - розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % (з 02.04.2014 року наказом СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року розмір платежу було зменшено до 5 %) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; - строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4. ) . У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72. ) . У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню згідно умов та правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1. , 2.1.1.12.6.2. ) та тарифів. Стосовно черговості погашення заборгованості вона зазначає. Згідно умов кредитного договору, а саме: п. 2.1.1.3.4. , кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: - прострочених процентів за користування кредитом; - далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту) ; - далі - процентів до сплати по кредиту; далі - тіла кредиту до оплати; - далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. цього договору; - далі - пені, згідно п. 2.1.1.8.1. цього договору. При цьому сторони узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого банком кредитного ліміту, що обумовлений договором із банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абз. 1 п. 2.1.1.3.5. цього договору змінюється наступним чином: - в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом; - в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту; - далі - прострочені проценти за користування кредитом; - далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту) ; - далі - проценти до сплати по кредиту; - далі - тіло кредиту до оплати; - далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. цього договору; - далі - пеня, згідно п. 2.1.1.8.1. цього договору. Також, п. 2.1.1.3.5. сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Отже, банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору. Вона зауважує на тому, що розрахунок, який здійснила відповідачка не є належним доказом, тому що відповідачка не має спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Більш того, вона зазначає про те, що згідно ст. 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі. Відповідачкою не було доведено того, що вона має спеціальні знання для здійснення такого розрахунку заборгованості. Судова бухгалтерська експертиза з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідачки за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати наданий банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Необхідно звернути увагу суду на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору було відкрито картковий рахунок, було встановлено кредитний ліміт на картку, було видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами та поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Розрахунок заборгованості банку був проведений автоматизованою системою станом на 15.01.2021 року, в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання. В тому числі й зазначені платежі у запереченнях, а саме: було враховано: 14/08/2020 Перевод от ОСОБА_1 UAH 500,00; 28/09/2020 Перевод от ОСОБА_1 UAH 1,000,00. Відповідачкою не було надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме: відсутності заборгованості по кредиту або ж не зарахування банком якихось платежів, які були сплачені позичальницею, а тому її твердження ґрунтуються на припущеннях та є безпідставними. Відповідачка станом на 15.01.2021 року має заборгованість за договором № б/н від 16.12.2011 року в розмірі 24 545,65 грн. (22 276,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 22 276,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 269,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками) , а також понесені позивачем судові витрати. Відповідно до ст. ст. 629, 525, 612 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають, належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Вона звертає увагу на те, що банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідачки з цього приводу не повинні прийматися судом до уваги. Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує на тому, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Враховуючи викладене, вона просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги банку в повному обсязі (вхідний № 11156 від 24.03.2021 року) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.09.2020 року у справі № 592/10362/20, провадження № 2/592/3020/20 було відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості. Було ухвалено розгляд справи проводити в судовому засіданні, яке відбудеться 20.11.2020 року о 09 годині 00 хвилин в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми (40009, м. Суми, вул. Першотравнева, буд. 12, зал судових засідань № 11) з повідомленням сторін. Було ухвалено встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Було ухвалено роз`яснити відповідачу про те, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов до позивача. Було ухвалено встановити позивачу строк три дні з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст. 179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Одночасно з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов`язаний її копію надіслати іншим учасникам справи. Було ухвалено встановити відповідачу строк три дні з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене ст. 180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Копію заперечення і доданих до нього одночасно з поданням його суду відповідач повинен надіслати іншим учасникам справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи про те, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала суду набрала законної сили 25.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91801848) .

В судове засідання представники позивача не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, до позовної заяви додане клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у спрощеному позовному провадженні. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином. Її неявка не є перешкодою для розгляду справи.

В судове засідання представник відповідачки не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Представник відповідачки надав суду заперечення, в якому просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, оскільки в анкеті-заяві відсутня сума кредитування, строк повернення коштів та розмір відсотків, а відповідачкою було погашено заборгованість за кредитом на 32 566,91 грн. більше, ніж витрачено кредитних коштів (вхідний № 6947 від 23.02.2021 року) .

Ознайомившись з позовною заявою представника позивача, відзивом на позовну заяву представника відповідачки, відповіддю на відзив на позовну заяву представниці позивача, запереченням на відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідачки, поясненням представниці позивачка, дослідивши письмові докази справ, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

16.12.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 відбулося підписання анкети-заяви № б/н.

Зі змісту довідки АТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким їй були видані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 16.12.2011 року, термін дії 04/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття 21.11.2013 року, термін дії 11/17; № НОМЕР_3 , дата відкриття 20.03.2017 року, термін дії 05/20.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , 16.12.2011 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , було встановлено кредитний ліміт 300 грн. , 16.12.2011 року було збільшено кредитний ліміт до 1 000 грн. , 17.12.2011 року було збільшено кредитний ліміт до 2 000 грн. , 03.07.2012 року було збільшено кредитний ліміт до 5 000 грн. , 02.06.2013 року було збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн. , 27.10.2016 року було збільшено кредитний ліміт до 13 000 грн. , 21.03.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 18 000 грн. , 27.04.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 20 000 грн. , 19.05.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 22 000 грн. , 16.05.2019 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. .

На підтвердження своїх позовних вимог представники позивача надали розрахунок заборгованості за договором № б/н, згідно якому станом на 24.06.2020 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 26 045,65 грн. , яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 276,32 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 769,33 грн. .

Підставами позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) .

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України) .

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) . Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк" ) .

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і повинні бути доведеними до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна дійти висновку про те, що контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) .

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В підписаній відповідачкою анкеті-заяві відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит) , не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальниці повернути кредит та сплатити відсотки, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номер виданої кредитної картки, тощо.

"Умови та Правила надання банківських послуг" та "Тарифи банку" не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, на думку суду, відсутні достатні та необхідні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому виді ціну договору, а також відповідальність за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

До вказаних правовідносин, на думку суду, неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якій договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в наступний період часу, а саме: з дати виникнення спірних правовідносин, тобто з 16.12.2011 року, та до дати звернення до суду із вказаним позовом, тобто 10.09.2020 року.

Відтак, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) .

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у виді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. І така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) .

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та анкети-заяви, сторони не погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору, оскільки у витягу не міститься підпис відповідачки, а анкета-заява не містить відомостей про розмір процентної ставки.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачкою була погоджена зміна процентної ставки, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, представники АТ КБ "ПриватБанк" суду не надали.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, банк надав суду розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, в якому розмір заборгованості за відсотками за період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року обрахований, виходячи зі змінених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачкою не були погоджені.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 16.12.2011 на кредитну карту відповідачки було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. , який неодноразово змінювався, досягши свого максимуму в 22 000 грн. та з 26.12.2011 року відбувалося зняття готівки з картки, розрахунки, регулярно відбувалося погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі за рахунок погашення готівкою та внаслідок автоматичного погашення простроченої заборгованості з карток, наданих відповідачу.

Крім того, як було встановлено з наданих представниками позивача розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період часу з 16.12.2011 року до 01.06.2015 року відповідачкою було отримано кошти у розмірі 56 597,77 грн. , було повернуто відповідачкою кошти на суму 55 101,51 грн. За цей же період, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ "ПриватБанк" було автоматично списано відсотки за рахунок кредитних коштів на суму 6 497,93 грн. .

За період часу з 01.06.2015 року до 24.06.2020 року відповідачкою було отримано кошти у розмірі 57 748,95 грн. , було повернуто відповідачкою кошти на суму 90 312,12 грн. .

За цей же період позивачем автоматично було списано відсотки за рахунок кредитних коштів на суму 34 958,08 грн. .

Таким чином, за період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року позивачем проводилось погашення відсотків за рахунок кредиту, внаслідок чого на відповідні суми збільшувалось тіло кредиту, загальна сума погашених відсотків за рахунок кредиту становить 41 456,01 грн. , прострочене тіло кредиту становить 22 276,32 грн. .

Враховуючи різницю між сумою погашених за рахунок відсотків кредиту і простроченим тілом кредиту, суд дійшов висновку про те, що станом на 24.06.2020 року заборгованість відповідачки перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки сума погашених відсотків перевищує суму простроченого тіла кредиту на 19 179,69 грн. .

Крім того, з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року вбачається, що клієнтом витрачені кредитні кошти в сумі 114 346,72 грн. , а внесено на погашення заборгованості 146 913,63 грн. , що на 32 566,91 грн. більше, ніж витрачено.

Тобто, з розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що в період часу з 16.12.2011 року до 24.06.2020 року сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) менша ніж сума фактично сплачених відповідачкою коштів в рахунок погашення заборгованості.

Доказів того, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачкою коштів в рахунок погашення заборгованості по простроченому тілу кредиту, представниками позивача, в порушення імперативних вимог, передбачених ст. ст. 12, 81 ЦПК України, суду надано не було, а, отже, в даному випадку представниками позивача належними і допустимими доказами не було доведено наявність у відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 22 276,32 грн. перед банком.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду через суд першої інстанції - Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков