Справа № 752/6973/21
Провадження № 2/752/5873/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у березні 2021 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 25.03.2003 року на підставі ордеру, виданого Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_4 отримано квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час є неприватизованою. У вказаній квартирі зареєстровані в тому числі онуки позивача - діти ОСОБА_8 , який є сином позивача, та ОСОБА_2 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що у вказаній квартирі онуки не проживають, відповідачі не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, квартирою не цікавляться. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.06.2020 року ОСОБА_9 та його дітям надано з житлового фонду соціального призначення квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім?ї відповідач не чинили. Факт реєстрації дітей порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_10 в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.03.2003 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_4 видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 на сім?ю з чотирьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_11 (чоловік), ОСОБА_12 (донька), ОСОБА_8 (син).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_6 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_7 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно даних вказаних вище свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є відповідачі: ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

Відповідно даних довідок про склад сім?ї № 321 від 03.02.2017 року та витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , 1960 року народження, ОСОБА_14 , 1984 року народження, ОСОБА_15 , 2009 року народження, ОСОБА_10 , 1985 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_7 , 2011 року народження.

Згідно акту-довідки № 136 від 22.12.2016 року, зі слів сусідів, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_7 , 2011 року народження, не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року.

Аналогічні відомості містяться у актах-довідках №№ 436 та 392 від 19.01.2021 року і 21.09.2018 року відповідно.

З листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Голосіївського району м. Києва від 29.12.2016 року вбачається, що за період з 2012 року по 2016 рік діти ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_7 , 2011 року народження, на диспансерному обліку у лікаря ЗПСМ амбулаторії № 5 не перебувають та за медичною допомогою за місцем реєстрації не зверталися. Діти проживають з матір?ю в іншому районі.

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 294 від 24.06.2020 року з житлового фонду соціального призначення ОСОБА_9 , 1985 року народження, на родину з 4 осіб ( ОСОБА_10 , 1985 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_7 , 2011 року народження) надано квартиру АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що факт реєстрації дітей порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу Українивстановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням зазначеної норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

На момент подання позову, тобто станом на 15.03.2021 року, діти ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_7 , 2011 року народження, є малолітніми, тобто такими, які не досягли 14 років.

Оскільки малолітні діти не можуть самостійно обирати місце свого проживання, тому факт їх не проживання у спірному житловому приміщенні не є безумовною підставою для позбавлення дітей права користування цим житлом.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19), від 9 вересня 2020 року у справі № 755/16152/16-ц (провадження № 61-11414св19).

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім?ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Суд також приймає до уваги висновок Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.05.2021 року № 100-7301, відповідно до якого Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене вище, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 грудня 2021 року.

Суддя: