Справа № 303/4994/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ЖГАНИЧ К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/4994/19 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, зобов`язання укласти договір та вчинити дії, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року, повний текст якого складено 18 грудня 2019 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 , в інтересах якої як законний представник діяла ОСОБА_1 , 02.08.2019 пред`явили зазначений позов до АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»», у подальшому збільшили позовні вимоги і остаточно мотивували їх таким.

22.01.2019 ОСОБА_2 на підставі договору дарування набула право власності на 3/4 житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншою 1/4 часткою в будинку законно володіє ОСОБА_1 на підставі договору оренди житла від 30.04.2019, укладеного на два роки. За умовами договору оренди житла всі комунальні послуги оплачує ОСОБА_1 на підставі укладених нею від свого імені договорів.

В силу положень п.п. 6, 9 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494, для укладання договору розподілу природного газу з новим власником споживач повинен самостійно звернутися до Оператора газорозподільчих систем з відповідною заявою, а в разі передання об`єкта споживача або його частини в оренду з передачею повноважень щодо врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ стосовно забезпечення орендованого об`єкта природним газом між орендарем та Оператором ГРМ повинен бути укладений договір розподілу природного газу.

21.06.2019 ОСОБА_4 звернулася до відповідача із заявою про приєднання до газорозподільної мережі та до умов договору розподілу природного газу, просила під`єднати будинок АДРЕСА_1 до мережі та встановити прилад обліку природного газу. До заяви були додані необхідні документи щодо позивачів та щодо об`єкта нерухомого майна.

За приписами ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розділу V Кодексу ГРС, п. 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі укладеного за правилами договору приєднання договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем. Факт приєднання споживача до такого договору підтверджується будь-якими діями, вчиненими споживачем, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, наданням підписаної ним заяви-приєднання.

На своє звернення ОСОБА_4 отримала відповідь про відмову в укладенні договору про розподіл природного газу, встановленні вузла обліку та пуску газу до будинку з тієї підстави, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем, а за адресою: АДРЕСА_1 укладений договір розподілу природного газу з ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 стверджує про відсутність будь-яких правовідносин з відповідачем з приводу споживання за вказаною адресою природного газу.

Така відмова відповідача порушує права позивачів як споживачів послуг. Позивачі ніколи не були споживачами природного газу, заборгованості за його споживання не мають. Крім того, позивачка ОСОБА_2 є малолітньою дитиною, відмова в постачанні газу до її помешкання унеможливлює належне проживання та утримання дитини. Порушуються права позивачів і на отримання субсидії на оплату комунальних послуг.

Дії відповідача мають ознаки зловживання монополіста на ринку природного газу, агресивної підприємницької практики та створюють обтяжливі та непропорційні позадоговірні перешкоди позивачам, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» не допускається. За заявою позивачки ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 355 КК України.

Посилаючись на ці обставини, позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 остаточно просили:

визнати дії відповідача, пов`язані з відмовою в укладенні договору про розподіл природного газу, протиправними;

зобов`язати відповідача:

укласти із ОСОБА_1 як законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ;

приєднати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до газорозподільної мережі;

безоплатно встановити прилад обліку природного газу, а саме лічильник за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок коштів ПАТ «Закарпатгаз» як суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на території Закарпатської області.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.12.2019 змінений позов задоволено:

визнано дії ПАТ по газопостачанню і газифікації «Закарпатгаз», пов`язані з відмовою в укладенні договору про розподіл природного газу, протиправними;

зобов`язано ПАТ по газопостачанню і газифікації «Закарпатгаз»:

укласти із ОСОБА_1 як законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ;

приєднати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до газорозподільної мережі;

безоплатно встановити прилад обліку природного газу, а саме лічильник за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Закарпатгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 2305,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що позивачі виконали необхідні для укладення з ними договору про розподіл природного газу вимоги, а відповідач не має права за встановлених у справі обставин відмовити споживачам в укладенні договору і підстави для такої відмови відсутні.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» оскаржив рішення суду як ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Доводи скарги зводяться до таких.

За адресою споживання природного газу: АДРЕСА_1 діє договір розподілу природного газу з ОСОБА_3 , а такий договір за однією адресою може бути лише один, тому відмова ОСОБА_1 в укладенні договору розподілу природного газу правомірна.

Суд неправильно застосував норми Кодексу ГРС щодо укладання договору розподілу газу, оскільки якщо приміщення передається споживачем іншим особам він повинен не пізніше ніж за 20 днів повідомити про це Оператора ГРМ і розрахуватися на договором (п. 10 глави 3 розділу 6 Кодексу). Якщо цього не зроблено, споживач повинен продовжувати оплату за договором. Договір із новим споживачем укладається після припинення договору з попереднім споживачем.

Суд помилково застосував до спірних відносин положення законодавства про постачання газу та договору постачання газу, які не підлягали застосуванню. Відповідач здійснює лише розподіл газу.

З ОСОБА_3 є чинний договір розподілу природного газу, укладений за правилами договору приєднання відповідно до вимог законодавства, яке регулює ринок природного газу та його розподіл і постачання. ОСОБА_3 приєднався до договору розподілу газу фактом його споживання за вказаною адресою, а договір постачання природного газу укладається за наявності договору розподілу газу. Тому ОСОБА_3 приєднався до договору розподілу газу з ПАТ «Закарпатгаз» і до договору постачання газу з ТОВ «Закарпатгаз Збут», що підтверджується рішенням суду в справі № 303/1511/18.

Будинок приєднаний до газорозподільної мережі, але газопостачання відсутнє через борг ОСОБА_3 , а приєднання здійснюється за рахунок споживача на підставі договору про приєднання, невід`ємною частиною якого є технічні умови на приєднання або необхідні зміни до технічної документації щодо вже приєднаного об`єкта. Такий договір не укладався, позивачі не зверталися по приєднання до мережі та укладання оплатного договору з дотриманням передбаченої процедури. Суд не врахував цього порядку та відсутності відповідних юридичних дій з боку позивачів.

Суд не мав підстав приймати до розгляду заяву про збільшення позовних вимог щодо безоплатного встановлення лічильника і, крім того, послався на правову позицію касаційного суду без вказівки на реквізити відповідної постанови та висловлену в інших правовідносинах.

Відповідач просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

За загальнодоступними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також даними офіційного веб-сайту відповідача (https://zk.dsoua.com/app.php/ru/files/29507/1) Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» (, скорочене найменування АТ «Закарпатгаз») є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» () відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства».

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки ОСОБА_1 , яка також є законним представником позивачки ОСОБА_2 , скасувавши протокольне рішення про визнання обов`язковою явки до суду представника відповідача АТ «Закарпатгаз», розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, законодавства про газопостачання та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час виникнення юридичних фактів, які мають значення в справі.

Встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , яка 29.10.2013 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. за реєстровим № 3731 продала його ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим Відділом ДРАЦС по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області (а.с. 6).

30.10.2017 ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_1 договір оренди житла, за яким передав на п`ять років для проживання ОСОБА_1 з їхньою донькою житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 29-30). ОСОБА_1 ґрунтуючись на цьому договорі подала 29.01.2018 ПАТ «Закарпатгаз» заяву про встановлення приладу обліку природного газу (лічильника) та пуск газу за вказаною адресою на підставі заяв від 29.01.2018 про приєднання до договорів про розподіл та постачання природного газу (а.с. 28).

Однак, у подальшому рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.04.2018 у справі № 303/932/18, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.09.2018 (посилання в мережі Internet на рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно, https://reyestr.court.gov.ua/Review/73170541 і ІНФОРМАЦІЯ_2 ), було встановлено, що через недодержання вимог закону про нотаріально посвідчення правочину цей договір оренди житла є нікчемним.

ОСОБА_3 на підставі договору, посвідченого 22.01.2019 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. за реєстровим № 74, подарував 3/4 частки у праві власності на вказаний житловий будинок своїй доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 1/4 частка у праві власності на будинок з 29.10.2013 залишилася зареєстрованою за ОСОБА_3 .

Ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2019 № 153477829, даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.01.2021 № 240983432 (а.с. 5) та іншими матеріалами справи.

30.04.2019 ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_1 договір оренди житла, на підставі якого передав у оренду належну йому 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на строк два роки (а.с. 7-9). За умовами договору, зокрема:

об`єкт передається в оренду для проживання орендаря та членів його сім`ї, разом з орендарем у будинку проживатиме донька сторін 19.05.2014 р.н. (п.п. 1.2., 2.1.);

усі витрати за користування комунальними послугами оплачуються орендарем самостійно на підставі укладених орендарем договорів з відповідними постачальниками комунальних послуг (службами) від свого імені, як споживачем (п. 4.5.);

орендар зобов`язується своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги на підставі рахунків відповідних організацій (п. 6.1.7.).

21.06.2019 ОСОБА_1 в інтересах доньки ОСОБА_2 надіслала АТ «Закарпатгаз» заяву про під`єднання житлового будинку АДРЕСА_1 до газорозподільної системи, додала до заяви копії витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо прав на 3/4 будинку, свідоцтва про народження дитини, договору оренди та правовстановлюючих документів на 1/4 частину будинку, рахунок для оплати послуг просила надіслати за цією адресою (а.с. 12).

Листом від 01.07.2019 АТ «Закарпатгаз» повідомило ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для задоволення заяви про під`єднання будинку до газорозподільної системи та встановлення приладу обліку, оскільки:

п. 1 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494, встановлено, що:

споживачі, у тому числі побутові, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт;

здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається;

за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем;

«на сьогоднішній день між АТ «Закарпатгаз» та споживачем ОСОБА_3 укладено та діє договір розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1 » (а.с. 13).

Заперечуючи проти позову, відповідач АТ «Закарпатгаз» ґрунтувався передусім на положеннях:

ст.ст. 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» (Закон № 329-VIII);

п. 1 глави 1, п. 1 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (реєстрація в Мін`юсті України від 06.11.2015 за № 1379/27824) (Кодекс ГРС);

п. 3 розділу 1, абз. 2 п. 1 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (реєстрація в Мін`юсті України від 06.11.2015 за № 1382/27827) (Правила № 2496);

Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (реєстрація в Мін`юсті України від 06.11.2015 за № 1384/27829);

Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (реєстрація в Мін`юсті України від 06.11.2015 за № 1386/27831),

а його правова позиція в справі зводилася до того, що:

за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем;

позивачі мають право на отримання природного газу газорозподільною системою за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРС та укладення з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, який є підставою для постачання природного газу побутовому споживачу, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору;

фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_3 до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують його бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості будинку АДРЕСА_1 ;

на даний момент газопостачання споживачу ОСОБА_3 за вказаною адресою припинене у зв`язку з наявною заборгованістю у споживача, така заборгованість стягується постачальником ТОВ «Закарпатгаз Збут» у справі № 303/2285/18;

у вимогах позову ОСОБА_3 в іншій справі до АТ «Закарпатгаз» про визнання протиправними дій, пов`язаних із механічним від`єднанням газопроводу до будинку АДРЕСА_1 , та зобов`язання відновити газопостачання відмовлено, Закарпатським апеляційним судом 21.05.2019 встановлено, що на момент припинення газопостачання у споживача ОСОБА_3 був наявний борг за спожитий природний газ (а.с. 20-22).

Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 204, 509, 525, 526, 611, 612, 614, 622-625, 629 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів, інших юридичних фактів; цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом норм ст.ст. 202, 203, 205, 207, 530, 626-628, 630, 631, 638-640 ЦК України, договір, оскільки пов`язується з моментом виникнення відповідного зобов`язання, строком та іншими умовами його виконання, повинен визначати момент (дату) його укладення та інші істотні умови, визначені такими сторонами або передбачені законом.

У силу положень ст. 714 ЦК України, ст. 16 ч. 3, ст. 19 ч. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 2189-VIII), ст. 1 п.п. 23, 28, 35, 37, ст. 12 ч.ч. 1, 5 Закону № 329-VIII, п.п. 3, 5 Розділу І, п.п. 1, 2 Розділу ІІІ Правил № 2496, п. 4 глави 1 розділу І, п.п. 5, 6 глави 3 розділу І, глав 1, 3, 4 розділу VI Кодексу ГРС, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498:

Оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

розподіл природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу;

побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

доступ споживачів до газорозподільної системи та постачання їм природного газу здійснюється виключно на підставі договору;

договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог Кодексу ГРС, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;

типовий договір розподілу природного газу є публічним договором і договором приєднання; фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу;

типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним договором і договором приєднання; підтвердженням (акцептуванням) приєднання споживача до умов договору є підписана та повернута на постачальнику заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, та/або документальне підтвердження споживання природного газу;

кожному споживачу як суб`єкту ринку природного газу на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператором ГРМ присвоюється персональний код ідентифікації EIC-код (Energy Identification Code).

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо);

умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги;

підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом;

підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг);

у разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою;

актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ст. 633 ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ч. 1 ЦК України).

За приписами ст. 19 ч. 5 Закону № 2189-VIII, договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у статті 19 Закону України «Про ринок природного газу».

Своєю чергою, за змістом ст. 19 Закону № 329-VIII:

суб`єкти ринку природного газу є рівними у праві на отримання доступу до газорозподільних систем та на приєднання до цих систем (ч. 1);

Оператор ГРМ зобов`язаний за зверненням суб`єкта ринку природного газу (замовника) забезпечити йому доступ до газорозподільної системи та забезпечити його приєднання до цієї системи (ч. 2);

Оператор ГРМ може відмовити суб`єкту ринку природного газу (замовнику) в доступі до газорозподільної системи за наявності однієї з таких підстав:

1) відсутність або недостатність вільної потужності;

2) надання доступу стане перешкодою для виконання таким оператором спеціальних обов`язків, покладених на нього відповідно до статті 11 цього Закону;

3) відмова в доступі є виправданою на підставі рішення, прийнятого відповідно до статті 55 цього Закону (ст. 55 Спеціальні правила доступу у разі зобов`язання «бери або плати»);

про відмову в доступі до газорозподільної системи Оператор ГРМ повідомляє (із зазначенням причин відмови) суб`єкта ринку природного газу та Регулятора протягом п`яти робочих днів (ч. 3);

Оператору ГРМ забороняється допускати дискримінацію замовників (ч. 4);

технічні та комерційні умови приєднання до газорозподільної системи визначаються в кодексі газорозподільних систем (ч. 9).

Кодекс ГРС передбачає, що:

Оператор ГРМ не має права відмовити замовнику в доступі (приєднанні) до об`єктів газорозподільної системи, що на законних підставах перебувають в його власності чи користуванні (у тому числі експлуатації), за виключенням випадків, передбачених розділами V та VI цього Кодексу (п. 2 глави 3 розділу І);

розділ V «Порядок приєднання об`єктів замовників (технічного доступу) до ГРМ» містить положення, відповідно до яких:

Оператор ГРМ може відмовити замовнику в приєднанні його об`єкта до об`єктів газорозподільної системи, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні (у тому числі експлуатації) Оператора ГРМ, лише за наявності однієї з таких підстав:

відсутність або недостатність вільної потужності на об`єктах газорозподільної системи, у тому числі при замовленні тиску газу для потреб об`єкта замовника понад 1,2 МПа;

надання доступу стане перешкодою для виконання Оператором ГРМ спеціальних обов`язків, покладених на нього відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу».

про відмову в доступі до газорозподільної системи Оператор ГРМ повідомляє (із зазначенням причин відмови) замовника та територіальний орган Регулятора протягом п`яти робочих днів (п. 3 глави 1 розділу V);

приєднання об`єктів замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами, наведеними у додатках 11, 12 до цього Кодексу;

при цьому невід`ємною частиною договору на приєднання є технічні умови приєднання (додаток 13), які визначають вихідні дані для проектування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проектування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника;

будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником;

технічні умови приєднання включають ситуаційний план (ескізне креслення) розміщення ділянки газопроводу, на якому встановлюється точка приєднання та визначається прогнозована точка вимірювання (місце встановлення вузла обліку) (п. 4 глави 1 розділу V);

за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, за умови, що це не призведе до необхідності збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (не потребуватиме збільшення типорозміру комерційного лічильника газу), новий договір на приєднання з новим чи діючим власником об`єкта не укладається (п. 5 глави 1 розділу V);

для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання, до якої додає виключний перелік документів (опитувальний лист, копії документів щодо прав на відповідний об`єкт, щодо особи замовника) (п. 1 глави 2 розділу V);

при відмові замовнику в приєднанні його об`єкта до газорозподільної системи Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання письмово повідомити про це замовника з відповідним обґрунтуванням такого рішення; копія письмової відмови в приєднанні в цей самий строк має бути передана до територіального органу Регулятора;

за відсутності зауважень до поданих документів або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання (або дати усунення зауваження) на підставі даних опитувального листа, поданих документів та параметрів місця забезпечення потужності і точки приєднання визначає тип приєднання замовника та у цей самий строк надає йому (у визначений в опитувальному листі спосіб) дозвіл на приєднання, проект договору на приєднання, проект технічних умов приєднання та відповідні рахунки щодо їх оплати;

договір на приєднання та технічні умови приєднання набувають чинності з дати повернення їх Оператору ГРМ підписаними замовником та за умови оплати вартості послуг з надання замовнику дозволу на приєднання, договору на приєднання та технічних умов приєднання, якщо вона передбачена чинним законодавством (п. 2 глави 2 розділу V);

спірні питання між замовником (власником газової мережі внутрішнього газопостачання) та Оператором ГРМ, пов`язані з приєднанням об`єкта замовника до ГРМ, мають вирішуватися шляхом переговорів та з урахуванням вимог нормативних документів, зокрема цього Кодексу, а також прийнятих рішень та роз`яснень Регулятора, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку (п. 16 глави 2 розділу V);

розділ VІ «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» містить положення, відповідно до яких:

Оператор ГРМ зобов`язаний повідомити Регулятора про відмову суб`єкту ринку природного газу (споживачу) в доступі до ГРМ для отримання/передачі належного йому природного газу через ГРМ протягом п`яти робочих днів із зазначенням причин відмови за наявності однієї з таких причин:

надання доступу стане перешкодою для виконання таким оператором спеціальних обов`язків, покладених на нього відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»;

відмова в доступі є виправданою на підставі рішення, прийнятого відповідно до статті 55 Закону України «Про ринок природного газу» (п. 1 глави 1 розділу VІ);

договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ;

споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт;

за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем (п. 1 глави 3 розділу VІ);

якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу;

нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ документи щодо прав на відповідний об`єкт, особи замовника і за відсутності зауважень або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних, а для нового споживача надає (підтверджує) сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (п. 6 глави 3 розділу VІ);

фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VІ);

Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством;

у разі прийняття рішення про відмову споживачу (замовнику) в укладанні договору розподілу природного газу Оператор ГРМ інформує про це споживача (замовника) та відповідний територіальний орган Регулятора (п. 8 глави 3 розділу VІ);

у разі передавання об`єкта споживача або його частини в оренду та обумовлення договором оренди передавання орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ стосовно забезпечення орендованого об`єкта або його частини природним газом між орендарем та Оператором ГРМ має бути укладений договір розподілу природного газу у порядку, визначеному цим Кодексом (п. 9 глави 3 розділу VІ);

у разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно розрахуватись з ним за договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно;

Оператор ГРМ зобов`язаний припинити розподіл (газопостачання) природного газу споживачу із заявленого ним дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом);

у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення об`єкта або приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу природного газу, як випливає з умов договору;

договір розподілу природного газу з новим споживачем укладається після припинення договору розподілу природного газу із споживачем, який звільняє об`єкт або приміщення (п. 10 глави 3 розділу VІ).

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що:

постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року (ст. 2 ч. 1 п. 1);

з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу (ст. 2 ч. 2);

фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством (ст. 3 ч. 1);

побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу (ст. 3 ч. 2);

виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу (ст. 4 ч. 1).

У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ч. 2 ЦК України). Із цим узгоджуються й Закон № 2189-VIII (ст.ст. 6, 7 та інші положення Закону), Закону № 329-VIII (ст.ст. 3, 13 та інші положення Закону), положення Кодексу ГРС.

Держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 1-1, ст. 4 ч. 1 п. 1, ст. 5 Закону «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ)). За правилами, встановленими Законом № 1023-ХІІ:

послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (ст. 1 ч. 1 п. 17);

споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 22);

за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування; встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами (ст. 17 ч. 1);

права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями (ст. 21 ч. 1 п. 3).

Законно набуті право власності майно та речове право на чуже майно (зокрема, право оренди житла) підлягають захисту; власник майна, особа, яка має речове право на чуже майно, вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, іншого речового права, припинення будь-яких дій, які порушують право; особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна; власник, орендар житла вправі використовувати його для свого проживання та проживання членів своєї сім`ї (ст.ст. 316, 317, 319, 321, 379, 380, 383, глава 29, ст.ст. 395, 398 та інші норми ЦК України).

Юридична, зокрема, й цивільно-правова, відповідальність особи має індивідуальний характер (ст. 61 Конституції України, ст.ст. 12-14, 509, 526, 610, 611, 614 та інші норми ЦК України).

Чинною постановою Закарпатського апеляційного суду від 21.05.2019 у справі № 303/1511/18 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Закарпатгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити становище, що існувало до порушення права (роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень на а.с. 24-27), скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21.05.2018 про задоволення позову та відмовлено в ньому (посилання в мережі Internet на рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно, https://reyestr.court.gov.ua/Review/82004580 і https://reyestr.court.gov.ua/Review/74193821). Постановою апеляційного суду встановлено, що 26.12.2017 працівниками ПАТ «Закарпатгаз» було фізично припинено газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (механічно від`єднано газову трубу) у зв`язку з наявною та несплаченою заборгованістю перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» за спожитий природний газ станом на 23.11.2017 в сумі 24387,10 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01.10.2019 у справі № 303/1511/18 внесене виправлення в постанову суду від 21.05.2019 такого змісту: «зазначивши у мотивувальній частині, що «на момент припинення газопостачання природного газу у споживача ОСОБА_3 у нього наявний був борг за спожитий природний газ перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» у розмірі 24387,10 грн, який зазначений у дорученні на припинення газопостачання від 23.11.2017 року»» (а.с. 103).

На час апеляційного розгляду справи чинною постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.09.2021 у справі № 303/2285/18 за позовом ТОВ «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04.08.2020 про відмову в позові та задоволено його: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 22981,44 грн основного боргу, 3547,85 грн інфляційних втрат, 808,51 грн 3 % річних, а всього 27337,80 грн (посилання в мережі Internet на рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно, https://reyestr.court.gov.ua/Review/100028356 і ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Постановою апеляційного суду встановлено, що будучи власником будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 після 22.12.2015 шляхом фактичного споживання природного газу за цією адресою приєднався до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, порушив умови цього договору, тому вказаний вище борг, що утворився станом на 19.04.2018, підлягає стягненню на користь постачальника.

Отже, заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» за споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксована в справах № 303/1511/18 і № 303/2285/18, утворилася до дарування 22.01.2019 ним доньці ОСОБА_2 3/4 часток у праві власності на цей житловий будинок і до укладення 30.04.2019 із ОСОБА_1 договору про передачу в оренду належної йому 1/4 частини житлового будинку.

ОСОБА_1 клопотала в суді першої інстанції про витребування від АТ «Закарпатгаз» оригіналу договору про розподіл природного газу, укладеного з ОСОБА_3 , та оригіналу документа про встановлення приладу обліку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 59). Заперечуючи проти цього клопотання, відповідач АТ «Закарпатгаз» зазначав, зокрема, що підписання тексту типового договору на розподіл природного газу законодавством не передбачене (а.с. 84-86).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.10.2019 було закрито підготовче провадження в справі, призначено її до судового розгляду та було задоволено вищевказане клопотання ОСОБА_1 (а.с. 107-108). Проте, витребувані документи не були надані суду, натомість була письмово підтверджена позиція відповідача про укладання ОСОБА_3 договору про розподіл природного газу шляхом фактичного споживання газу за адресою розташування житлового будинку та було повідомлено, що в письмовій формі догові не укладався (а.с. 119-120), була також надана копія акту від 21.04.2006 на пуск газу абоненту ОСОБА_5 (а.с. 121). Такої позиції відповідач притримувався і в подальшому під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

На стадії апеляційного розгляду справи суд з`ясовуючи питання моменту виникнення та оформлення договірних відносин із розподілу природного газу з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 листами від 25.08.2021 і від 21.09.2021 роз`яснював відповідачу необхідність надати суду відомості про дату фактичного укладення договору та про присвоєння йому Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду.

Лише 21.10.2021 до апеляційного суду надійшов лист АТ «Закарпатгаз» від 19.10.2021 № 880-СЛ-7236-1021, яким підтверджено відсутність письмового договору з ОСОБА_3 про розподіл природного газу, вказано, що останній протягом 2015-2017 рр. користувався послугами розподілу природного газу на умовах типового публічного договору, а персональний ЕІС-код 56ХМ13В116396960 йому присвоєний відповідно до п. 2 постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (присвоїти в місячний строк з дня отримання персонального EIC-коду всім споживачам (у тому числі побутовим), підключеним до газорозподільних систем, персональних EIC-кодів та передати їх оператору газотранспортної системи). Поряд із цим, дата присвоєння ОСОБА_3 вказаного персонального EIC-коду суду не повідомлена, як не надано і документального підтвердження використання саме цього EIC-коду у договірних і розрахункових відносинах із ОСОБА_3 , в обліку тощо.

Таким чином, момент виникнення договірних зобов`язань із ОСОБА_3 як із суб`єктом ринку природного газу (споживачем) суду не повідомлений, докази щодо такого відповідачем не надані, тож момент (дата) виникнення відповідних договірних зобов`язань невідома, тоді як момент укладення договору є його обов`язковим елементом. Відповідні доводи сторони гуртуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 у контексті впливу на права і обов`язки нового власника нерухомого майна наявності боргу із оплати комунальних послуг, спричиненого попереднім власником (споживачем), сформулював висновки, які за змістом яких:

власник житлового приміщення як споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, зобов`язаний належно оплачувати спожиті комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;

споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними;

відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна;

таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати;

договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник;

діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Викладене вище приводить до таких висновків.

ОСОБА_3 був фактичним споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 до моменту відчуження 3/4 часток у праві власності на будинок доньці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) і до передачі належної йому 1/4 частини житлового будинку в оренду ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). З дати передачі частини будинку в оренду ОСОБА_3 не може вважатися дійсним споживачем послуг із розподілу природного газу за відповідною адресою, новими споживачами цих послуг управі та можуть бути новий власник частини будинку і орендар частини будинку.

При цьому, попри фактичне споживання природного газу в житловому будинку договірні відносини з ОСОБА_3 як зі споживачем послуг із розподілу природного газу не можна визнати належно визначеними та належно врегульованими в контексті моменту їх виникнення та оформлення відповідно до наведеного вище законодавства, запровадженого в 2015 році. Належні, допустимі, достовірні та достатні докази з цього приводу в справі відсутні.

ОСОБА_1 діючи на належних і чинних правових підставах як законний представник власника 3/4 частин будинку та орендар решти 1/4 частини будинку встановленим порядком звернулася до АТ «Закарпатгаз» з метою укладення договору про розподіл природного газу, у чому їй було відмовлено по суті з однієї причини: оскільки за адресою: АДРЕСА_1 діє договір розподілу природного газу, укладений між АТ «Закарпатгаз» та споживачем ОСОБА_3 , а за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. Інші підстави для відмови в укладенні договору про розподіл природного газу, в тому числі, підстави, які б пов`язувалися з технічними умовами приєднання, офіційно не наводилися.

Така відмова в укладенні договору не ґрунтується на законі.

АТ «Закарпатгаз» протягом усього часу розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не надало суду доказів належного укладення з ОСОБА_3 у певну дату договору на розподіл природного газу, хоча відповідні дані витребовувалися судами. Про перешкоди для надання доказів, що підтверджують істотні обставини, які мають значення в справі, відповідач не повідомляв. Отже, відповідач розпорядився своїми процесуальними правами та виконував свій обов`язок доказування на власний ризик і розсуд, не надав доказів які б підтверджували сам факт належного укладення договору, а не лише фактичне споживання природного газу за відповідною адресою, тобто, не забезпечив правову визначеність у спірних правовідносинах.

Тому діючи в таких умовах правової невизначеності відповідач не мав законних підстав відмовляти новим власнику і володільцю житлового будинку, які виявили намір стати новими споживачами, в укладенні договору про розподіл природного газу посилаючись на те, що за цією адресою укладений і діє відповідний договір із попереднім споживачем.

Норми ст. 19 ч. 5 Закону № 2189-VIII і ст. 19 Закону № 329-VIII імперативно встановлюють вичерпний перелік підстав, із яких Оператор ГРМ управі відмовити споживачу в укладенні договору про розподіл природного газу і такої підстави для відмови в укладенні договору новому власнику (володільцю) нерухомого майна (новому споживачу), як наявність за певною адресою договору на розподіл природного газу, укладеного з попереднім власником чи володільцем майна (попереднім споживачем) не містять.

Підстава, на яку послався відповідач, міститься в Кодексі ГРС (п.п. 1, 10 глави 3 розділу VІ), проте, застосована бути не може.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України; суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили; забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (ст. 10 ч.ч. 1, 2, 3, 7, 10 ЦПК України).

Пункти 1, 10 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС не можуть бути застосовані в якості підстави для відмови новим власнику і володільцю житлового будинку АДРЕСА_1 в укладенні договору про розподіл природного газу за цією адресою. Ці пункти Кодексу ГРС, який є нормативно-правовим актом НКРЕКП, не відповідають правовим актам вищої юридичної сили (ст. 19 ч. 5 Закону № 2189-VIII і ст. 19 Закону № 329-VIII), оскільки встановлюють додаткові підстави для відмови споживачу в укладенні договору про розподіл природного газу, які не передбачені законом, і допускають можливість відмови в укладенні договору не на підставі закону, як того вимагають відповідні імперативні норми, а на підставі підзаконного (відомчого) правового акта.

За цих умов безвідносно до викладених обставин щодо самого факту укладення та існування договору про розподіл природного газу з попереднім споживачем, позбавлення чи обмеження права нових власника і володільця житлового будинку на укладення договору не може вважатися, зокрема, таким, що «здійснюється згідно із законом», а застосуванню в спорі підлягають наведені вище норми закону.

Вчинена відповідачем відмова в укладенні договору не пов`язувалася офіційно з наявними із ОСОБА_3 спорами щодо погашення заборгованості за спожитий газ та припинення газопостачання. Однак, із цими обставинами значною мірою пов`язується правова позиція відповідача в справі, що розглядається, з цього приводу наводилися відповідні аргументи, подавалися документи тощо. У цьому зв`язку колегія суддів констатує, що з огляду на принципи застосування юридичної відповідальності наявність чи відсутність таких спорів із ОСОБА_3 , результати їх вирішення не можуть слугувати підставами для відмови ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в реалізації їхніх законних прав як нових власника і володільця житлового будинку на споживання послуг із розподілу і, відповідно, з постачання природного газу для забезпечення належних умов проживання в будинку, а відтак, і для реалізації їхніх житлових прав, які підлягають захисту. Слід враховувати також, що йдеться і про житлові права та умови життя дитини як такі, а на належні умови життя дитина має невід`ємне право.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не відповідають за зобов`язаннями ОСОБА_3 у взаємовідносинах із Оператором ГРМ та/або з постачальником газу, не брали на себе таких зобов`язань за договором, не мають їх і за законом. Взаємовідносини Оператора ГРМ та/або постачальника газу з ОСОБА_3 наразі лежать у площині розв`язання відповідних спорів виключно з ним.

Позивачі висловили своє чітке волевиявлення щодо укладення договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно усвідомлюють потребу у вирішенні й необхідних технічних питань із відновлення газопостачання цього будинку. Ніким не заперечується та відповідає обставинам справи, що житловий будинок наразі механічно від`єднаний від газової мережі, проте, газопостачання може бути відновлене оперативно, у справі відсутні дані про наявність істотних технічних перешкод для цього чи про відмову нових власника і володільця будинку від вчинення потрібних для цього дій, правочинів, узгодження технічних умов, законної оплати робіт і т.ін. Тому міркування відповідача про неможливість виконання рішення суду щодо відновлення газопостачання необґрунтовані.

Позивачі збільшували позовні вимоги шляхом їх доповнення до закінчення підготовчого засідання, тому дотрималися вимог ст. 49 ч. 2 п. 2, ч. 3 ЦПК України, а відповідач повною мірою реалізував своє право заперечувати в суді першої інстанції проти таких вимог, його процесуальні права в цьому сенсі не можна вважати порушеними.

Позивачі пред`явили послідовні взаємопов`язані вимоги, для задоволення яких були підстави: у відповідача не було законних підстав для відмови позивачам в укладенні договору розподілу природного газу і в цьому розумінні його дії не ґрунтуються на законі чи договорі (на праві), тому є протиправними; вимога про укладення договору розподілу природного газу за правилами договору приєднання на визначених законодавством типових умовах, тобто, визнання договору укладеним на конкретних умовах узгоджується із законом; вимоги про фактичне приєднання житлового будинку до газорозподільної мережі та про безоплатне встановлення приладу обліку природного газу забезпечують фактичну можливість реалізації укладеного договору та захист порушеного права. Такі вимоги узгоджуються із законом, забезпечують ефективних захист права та відповідають положенням ст. 5 ч.ч. 1, 2 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про доведеність порушення прав позивачів як споживачів та про необхідність їх захисту, правильно по суті задовольнив вимоги позивачів, рішення суду відповідає вимогам закону та є справедливим, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 22 грудня 2021 року.

Судді