Номер провадження: 22-ц/813/7478/21
Номер справи місцевого суду: 494/706/17
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №494/706/17 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року у складі судді Барвенка В.К., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 3 серпня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 8 грудня 2011 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 8 грудня 2011 року заборгованість станом 30 червня 2017 року в загальній сумі 13519,28 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. (а.с.3-4).

Ухвалою судді Березівського районного суду Одеської області від 7 серпня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, пославшись на не надання доказів отримання ним кредиту в сумі 2000,00 грн. та сплив строку позовної давності (а.с.53-55, 124-126).

Справу передано на розгляд іншого суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності (а.с.161-162).

Висновок суду мотивовано тим, що договір укладений 8 грудня 2011 року, позивач про порушення свого права дізнався 30 листопада 2012 року, тому на час звернення до суду з позовом сплив строк позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.165-168).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про сплив позовної давності.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

8 грудня 2011 року ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті банку.

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 8 грудня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано платіжну картку №5577 .… …. 2079 строком дії 08/15, тобто до 31 серпня 2015 року включно (а.с.169).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 8 грудня 2011 року заборгованість станом на 30 червня 2017 року склала 13519,28 грн., з них: 1892,69 грн. заборгованість за кредитом; 7826,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2680,00 грн. пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 619,97 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 8 грудня 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо частини вимог з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 8 грудня 2011 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 8 грудня 2011 року платіжну картку №5577 .… …. 2079 строком дії 08/15, тобто до 31 серпня 2015 року, що підтверджено довідкою банку.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 платіжної картки встановлено до 08/15, тобто до 31 серпня 2015 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 3 серпня 2017 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку загальної позовної давності, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі, користування коштами отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту не спростовано, тому, висновок суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає обставинам справи, суперечить наявним в справі доказам.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 31 серпня 2022 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 1892,69 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В справі крім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не має жодного іншого доказу, який би підтверджував ознайомлення ОСОБА_1 під підпис з умовами кредитування, процентною ставкою, відповідальністю, чи з якого б можливо було б проаналізувати користування коштами тощо.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, не визнання ОСОБА_1 отримання заявлених банком коштів на умовах банку, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 7826,62 грн., пені в сумі 2680,00 грн., штрафів в загальній сумі 1119,97 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 2400,00 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 16 грудня 2021 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; отже, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 8 грудня 2011 року заборгованість станом на 30 червня 2017 року за тілом кредиту в сумі 1892 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 2400 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова