Справа №295/9244/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

позивача та її представника, відповдача та його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання спільного боргу та стягнення коштів в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБҐРУНТУВАННЯ ВИМОГ ПОЗИВАЧА ТА ВІДПОВІДАЧА

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 24.03.2021 року (т. 3, а.с. 34-37), просила поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя наступним чином:

- виділити ОСОБА_3 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на вказане майно;

- виділити ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за відповідачем право власності на вказане майно;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості транспортного засобу марки Hyundai Sonata, 2008 року виготовлення в розмірі 118389,05 грн;

- виділити у власність ОСОБА_3 холодильник марки «LG» модель ПА- В359РVСА вартістю 2483,61 грн., телевізор марки «LG» модель 21FU3RLX-ZV» вартістю 983,61 грн., комод вартістю 580,60 грн., комп`ютерний стіл вартістю 683,60 грн., кухонні меблі вартістю 2684,43 грн, шафа-купе в комплекті з андресолею вартістю 4303,28 грн, шафу-купе з антресолею вартістю 1476,78 грн., диван відтінку коричневого кольору вартістю 1448,09 гривень, а всього на суму 11959,57 грн;

- виділити у власність ОСОБА_2 кухонні меблі вартістю 2684,43 грн., варильну газову поверхню марки «ARISTON» вартістю 1647,54 грн., духову піч марки «ARISTON» вартістю 2377,05 грн, пральну машину марки «LG» модель « WD-10180S» вартістю 2418,03 грн., посудомийну машину марки «BOSCH» модель SPV40EOOEU вартістю 4589,90 грн, а всього на суму 13716,95 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину від різниці вартості рухомого майна в сумі 878,69 грн;

- стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11.08.2001 року по 21.06.2017 року сторони перебували в шлюбі, стали батьками двох дітей ОСОБА_4 , 2011 року народження та ОСОБА_5 , 2003 року народження. За період перебування в шлюбі сторонами було придбано певне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки Hyundai Sonata, 2008 року, рухоме побутове майно, перелічене у позовних вимогах. Між сторонами виникають конфлікти з приводу належності вказаного майна, відповідач стверджує, що він є одноособовим власником, оскільки на нього оформлено документи щодо права власності. На пропозиції добровільно здійснити поділ майна відповідач відмовляється.

14.06.2018 року представником відповідача адвокатом Хоменком С.О. подано до суду відзив, у якому вказано, що відповідач визнає, зокрема, ту обставину, що з квітня 2016 року сторони спільно не проживають та не мають спільного бюджету, під час шлюбу було придбано певне рухоме майно, але його перелік, який зазначений у позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки його за обсягом набагато менше, а позивачем включено майно, яке взагалі ніколи не знаходилося у квартирі під час спільного проживання. Автомобіль ОСОБА_6 наразі відповідачу не належить, крім того, позивачу достеменно відомо, що вказаний автомобіль було придбано за особисті кошти відповідача. Спірна квартира також є особистою власністю відповідача, оскільки придбана за його особисті кошти. Що стосується решти майна, то встановити його обсяг не представляється можливим, оскільки майно було вивезене з квартири позивачем та третіми особами, тому відповідач не має до нього доступу та у зв`язку із вказаною подією відповідач звертався до правоохоронних органів (т. 1, а.с. 128-130).

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати спільним боргом колишнього подружжя грошову суму, яка він отримав за кредитним договором № 014/555074/14835 від 21.02.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у порядку зворотної вимоги (регресу) боргового зобов`язання за кредитним договором № 014/555074/14835 від 21.02.2007 року 325 000,00 грн (т. 3, а.с. 63-67).

В обгрунтування зустрічних позовних вимог вказано, що 21.02.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/555074/14835 на суму 33 330,00 доларів США з метою придбання квартири АДРЕСА_1 . На підставі чого, ОСОБА_2 вважає, що заборгованість за кредитним договором також є спільною сумісною власністю подружжя. В грудні 2020 року зобов`язання за кредитним договором виконано ОСОБА_2 у повному обсязі, в розмірі 650 000,00 грн, а тому половина вказаної суми підлягає стягненню з ОСОБА_3 .

Відзиву на зустрічну позовну заяву від ОСОБА_3 не надходило.

ІІ. ПРОЦЕДУРА І ПОЗИЦІЇ СТОРІН

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник адвокат Дубенчук М.В. підтримали позовні вимоги і просили задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано належних та достовірних доказів про сплату кредитних коштів.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Хоменко С.М. в судовому засіданні 13.12.2021 року підтримали вимоги за зустрічною позовною заявою, визнали частково позовні вимоги ОСОБА_3 . Всудовому засіданні стороною долучено письмові пояснення, згідно яких ОСОБА_2 визнає позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а також вимоги щодо поділу рухомого майна, що знаходиться у квартирі. Проте, заперечує щодо задоволення первісного позову в частині стягнення компенсації за транспортний засіб. Відповідач стверджує, що спірний транспортний засіб було придбано після фактичного припинення шлюбу сторін, за власні кошти відповідача та був особистою власністю, тому поділу не підлягає. (т. 3, а.с. 130-131). В підтвердження вказаної обставини, просив допитати свідка на рахунок отримання ОСОБА_2 в борг коштів для купівлі транпортного засобу. Протокольною ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідка, оскільки покази свідка є неналежним доказом для підтвердження обставин передачі коштів.

Від третьої особи ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в матералах справи міститься заява від 11.08.2021 року про проведення розгляду справи за відсутності представника банку (т. 3, а.с. 82).

ІІІ. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалю суду від 15.11.2017 року застосовано заходи забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20.03.2019 року по справі призначено товарознавчу, автотоварознавчу, оціночно-будівельну експертизи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 11.05.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 30.09.2019 року провадження у справі зупинено для продовження виконання товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року провадження у справі зупинено для продовження виконання товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 23.01.2020 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 24.06.2020 року провадження у справі зупинено для продовження виконання оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою суду від 10.08.2020 року провадження у справі поновлено.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 11.08.2001 року та який було розірвано рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21.06.2017 року (т. 1, а.с. 14).

В шлюбі сторони стали батьками двох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.02.2007 року, ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 131-133).

21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/5550/74/104835, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом 33000,00 доларів США строком до 21.01.2027 року зі сплатою 13,25% річних. Згідно п. 2 кредитного договору, кредитні кошти призначені на споживчі цілі (т. 1, а.с. 134-137).

21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 138-142)

У висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.07.2020 року №12/4-39 за наслідками проведення оціночно-будівельної експертизи, встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 21.06.2017 року імовірно може становити 435 002,4 грн (т. 2, а.с. 188-215)

Зі змісту відповіді Регіонального сервісного центру в Житомирській області від 04.02.2019 року №31/6-339 автомобіль Hyundai Sonata, 2009 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , зокрема з 27.04.2016 року по 04.03.2017 року був зареєстрований з реєстраційний номером НОМЕР_2 за ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 172).

Згідно висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №11/29 від 26.04.2019 року за наслідками проведення авто товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 04.03.2017 року могла складати 236 778,10 грн (т. 1, а.с. 242-248).

В ході розгляду справи сторонами надавались опис та перелік рухомого побутового майна, яке є предметом спору та знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 53-56).

У висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 12.03.2020 року №12/1-15, за наслідками провадження судової товарознавчої експертизи, встановлено, що ринкова вартість телевізора марки «LG» модель 21FU3RLX-ZV» становить 983,61 грн, холодильника марки «LG» модель ПА- В359РVСА - 2483,61 грн., варильної газової поверхні марки «ARISTON» - 1647,54 грн, духової печі марки «ARISTON» - 2377,05 грн, комода - 580,60 грн, комп`ютерного столу - 683,60 грн, кухонних меблів - 2684,43 грн, кухонних меблів - 2684,43 грн, дивана відтінку коричневого кольору - 1448,09 грн, шафи-купе в комплекті з андресолею - 4303,28 грн, шафу-купе з андресолею - 1476,78 грн, пральної машини марки «LG» модель « WD-10180S» - 2418,03 грн, посудомийної машини марки «BOSCH» модель SPV40EOOEU - 4589,90 грн (т. 2, а.с. 118-131).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до частини першої 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.

Поряд з тим, відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 Цивільного Кодексу України.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Сторони у справі зазначають, що припинили спільно проживати з квітня 2016 року.

Судом встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 , рухоме побутове майно, що знаходиться у квартирі придбано до 21.06.2017 року, а встановлена висновками експертів вартість указаного майна сторонами не оспорюється.

Оскільки ОСОБА_2 визнаються позовні вимоги щодо поділу нерухомого майна та рухомого побутового майна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за сторонами права власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 та щодо виділення у власність сторонам визначених у позові обсягу рухомого майна (побутової техніки, меблів).

До обсягу спільного майна подружжя, яке було придбано в період шлюбу відноситься автомобіль Hyundai Sonata, 2009 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 27.04.2016 року.

04.03.2017 року ОСОБА_2 відчужено указаний автомобіль ОСОБА_9

30.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області надано відомості про отримані доходи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року (т. 1, а.с. 146).

Так, згідно вказаних відомостей щодо ОСОБА_3 , за період з 01.01.2001 року по третій квартал 2006 року, та з третього кварталу 2013 року по перший квартал 2014 року відомості про доходи відсутні. У решті часу вказаного періоду (з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року) ОСОБА_3 регулярно отримувала доходи у вигляді соціальних виплат та заробітної плати (т. 1, а.с. 147-148).

Щодо ОСОБА_2 , то за період з першого кварталу 2001 року по перший квартал 2002 року, другий квартал 2004 року, з четвертого кварталу 2004 року по перший квартал 2006 року, перший та другий квартал 2009 року - відомості про доходи відсутні. У решті часу вказаного періоду (з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року) ОСОБА_2 регулярно отримував доходи у вигляді страхових виплат, заробітної плати та інших виплат (т. 1, а.с. 149-153).

Суд вважає, що відповідачем не доведено, що транспортний засіб було придбано за його особисті кошти, оскільки з урахуванням ринкової вартості автомобіля та офіційних даних про майновий стан відповідача, вартість автомобіля значно перевищує отримані доходи, доказів того, що ОСОБА_2 за особисті кошти придбав автомобіль в матеріалах справи відсутні.

Відсутні докази і того, що транспортний засіб в установленому законодавством порядку було визнано особистою власністю ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно у виді автомобіля, оскільки транспортний засіб було відчужено без згоди позивача( що не спростовано відповідачем), остання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості, яка згідно висновку експерта №11/29 від 26.04.2019 року становить 236 778,10 грн (1/2 118 389,05 грн).

Посиланя відповідача на те, що сторони припинили спільне проживання з квітня 2016 року та автомобіль було придбано після цього, не заслуговують на увагу, суд враховує, що на момент придбання автомобіля шлюб подружжя не було розірвано, автомобіль було придбано 27.04.2016 року, тобто через значно малий проміжок часу після того, як сторони почали проживати окремо, відповідачем не доведено, що рухоме майно придбано за його особисті кошти, а тому зазначені посилання позивача є неспроможними та такими, що не мають властивостей доказу, визначених статтею 80 ЦПК України.

Крім того, згідно матеріалів справи спірний автомобіль було відчужено 04.03.2017 року, тобто до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, доказів того, що кошти від продажу автомобіля були поділені між сторонами відповідач не надає, що додатково вказує на те, що у позивача виникає право на відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля.

Як вже встановлено судом, 21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/5550/74/104835, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом 33000,00 доларів США строком до 21.01.2027 року зі сплатою 13,25% річних. Згідно п. 2 кредитного договору, кредитні кошти призначені на споживчі цілі (т. 1, а.с. 134-137).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України.

Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

23.01.2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надано виписки про рух коштів по рахункам №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , які відкрито до кредитного договору №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року, що укладений між банком та ОСОБА_2 , за період з 21.02.2007 року по 30.06.2017 року, де відображені суми сплачених коштів.

З вказаних виписок вбачається, що у період з 21.02.2007 року по 30.06.2017 року ОСОБА_2 щомісячно здійснювалися платежі відповідно до кредитного договору №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року для погашення кредиту, відсотків та пені (т. 1, а.с. 66-106).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року, станом на 07.12.2020 року заборгованість погашена.

Враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено, що кредитний договір було укладено з метою придбання квартири АДРЕСА_1 , де сторони певний час проживали разом сім`єю, за даним рішенням здійснено поділ квартири та визнається право власності по 1/2 частині за кожним з подружжя, заборгованість за кредитним договором погашено у повному обсязі, проте частина коштів сплачена поза перебуванням сторонами в шлюбних відносинах, ОСОБА_3 не надано доказів, що остання приймала участь в погашенні заборованості за кредитним договором після розірвання шлюбу, в період піля розірвання шлюбу з 21.07.2017 року за кредитним договором сплачено 341620,17 грн., суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про визнання спільного боргу та стягнення коштів в порядку регресу підлягають до задоволення частково, а саме в стяненні 1/2 частини сплачених ОСОБА_2 коштів після розірвання шлюбу.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що у позовній заяві (з урахуванням уточнень) ОСОБА_3 визначено ціну позову 348 728,51 грн та сплачено судовий збір у загальній сумі 3487,00 грн (т. 1, а.с. 1, 2, т. 3, а.с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги щодо права власності та поділу квартири та рухомого побутового майна на загальну суму 230 339,46 грн (1% 2303,39 грн), суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 1151,69 грн , решту 50 відсотків 1151,69 грн. стягнути з відповідача.

Суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1183,89 грн за задоволену позовну вимогу про стягнення коштів за частину вартості транспортного засобу.

Згідно квитанції від 06.08.2019 року №32 ОСОБА_3 сплачено 1015,20 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи (т. 3, а.с. 114), квитанції від 18.02.2020 року №31 сплачено 3164,40 грн за проведення товарознавчої експертизи (т. 2, а.с. 109). З огляду на задоволення вимог ОСОБА_3 про поділ рухомого майна, витрати понесені на проведення експертиз стягуються на її користь з ОСОБА_2 .

За пред`явлення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 3264,62 грн (т. 3, а.с. 62).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 1708,10 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 65, 69-72 СК України, ст.ст. 355, 368, 372, 544 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити .

Визнати право власності за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 і на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_3 холодильник марки «LG» модель ПА- В359РVСА вартістю 2483,61 грн., телевізор марки «LG» модель 21FU3RLX-ZV» вартістю 983,61 грн., комод вартістю 580,60 грн., комп`ютерний стіл вартістю 683,60 грн., кухонні меблі вартістю 2684,43 грн, шафа-купе в комплекті з андресолею вартістю 4303,28 грн, шафу-купе з андресолею вартістю 1476,78 грн., диван відтінку коричневого кольору вартістю 1448,09 гривень, а всього на суму : 11959,57 грн

Виділити у власність ОСОБА_2 кухонні меблі вартістю 2684,43 грн., варильну газову поверхняю марки «ARISTON» вартістю 1647,54 грн., духову піч марки «ARISTON» вартістю 2377,05 грн, пральну машину марки «LG» модель « WD-10180S» вартістю 2418,03 грн., посудомийну машину марки «BOSCH» модель SPV40EOOEU вартістю 4589,90 грн, а всього на суму 13716,95 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50% різниці вартості рухомого майна в сумі 878,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Hyundai Sonata, 2008 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_12 в розмірі 118 389,05 грн.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 1151,70 грн. судового збору та 319,72 грн. надмірно сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1151,70 грн. судового збору з вимоги поділу нерухомого майна, 1183,89 грн. судового збору з вимоги поділу рухомого майна, 3164,40 вартості проведеної будівельно-технічної експертизи, 1015,20 грн. вартості авто-товарознавчої експертизи.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання спільного боргу та стягнення коштів в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 170 810,09 грн. сплаченого боргового зобов"язання за кредитним доовором № 014/555074/14835 від 21.02.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір 1708,10 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2021 року.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_14 .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», місце знаходження: м. Київ, вул. Лєскова, 9, .

Суддя Л.М. Чішман