"24" вересня 2021 р. Справа № 2-230/2011
Провадження №4-с/489/34/21
У Х В А Л А

24 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баришнікова Артема Дмитровича

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, якою просила: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баришнікова А.Д. щодо не зняття арешту з майна боржника, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження винесеної по виконавчому провадженню № 26545926 від 19.05.2011; зняти арешт, накладений 19 травня 2011 року постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. у виконавчому провадженні № 26545926; скасувати (виключити) запис про обтяження № 11191905 від 20.05.2011 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Мотивуючи вимоги тим, що 23 березня 2021 року вона намагалася сплатити комунальні послуги електронним платежем, проте транзакцією відбулася відмова. Вона звернулася до call-центру банку, де їй повідомили, що її рахунки знаходяться під арештом. Того ж дня, вона отримала довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізналася про те, що 20 травня 2011 року державним реєстратором внесено відомості щодо арешту на нерухоме майно, власником якого є вона, ОСОБА_1 , на підставі постанови державного виконавця Корабельного ВДВС ММУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження винесеної по виконавчому провадженню № 26545926 від 19.05.2011. 31 лютого 2012 року виконавче провадження № 26545926 було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент завершення ВП, проте без вирішення питання про зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності. Звернувшись до Корабельного ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна внесеного по виконавчому провадженню № 26545926, проте їй було відмовлено у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 18.05.2021, скаргу прийнято до розгляду та призначено до розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.03.2011, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль 313394 (триста тринадцять тисяч триста дев`яносто чотири) грн. 10 коп. заборгованості, що еквівалентно 39288,69 дол. США (за курсом НБУ 1 дол. США = 7,9767 грн.), в тому числі: борг за кредитом 294096 грн. 06 коп., (36869,39 дол. США), проценти 16492 грн. 15 коп.. (2067,54 дол. США), пеня 2805 грн. 59 коп. (351,76 дол. США). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль 1700 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічних витрат у рівних частках з кожного з відповідачів, а саме: по 850 грн. 00 коп. судового збору та по 60 грн. 00 коп. інформаційно-технічних витрат.

20 квітня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано 4 виконавчих листа, які представник позивача отримав 21.04.2011.

Судом встановлено, що у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 26545926 з примусового виконання виконавчого листа № 2-230 від 20.04.2011 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль 39288,69 дол. США, що еквівалентно 313394,10 грн.

19 травня 2011 року старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ Баришніковим А.Д. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження по виконавчому провадженню № 26545926 (боржник ОСОБА_1 ).

31 травня 2012 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 23.03.2021, вбачається, що на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 накладено арешт за реєстраційним № 11191905 на підставі постанови старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. від 19.05.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою, зокрема, про зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ..

Начальником Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 з посиланням на те, що у відділу на виконанні не перебуває виконавче провадження № 26545926 у зв`язку зі знищенням за строками зберігання.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, суд зобов`язаний діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на час спірних правовідносин), державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

31 травня 2012 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з листа Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.04.2021 за вих. № 20647/108-37/4, повторно виконавчий лист № 2-230 від 20.04.2011 виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором 39288,69 доларів США (за курсом НБУ 1 дол. США = 7,9767 грн.), що еквівалентно 313394,10 грн., до відділу не пред`являвся.

Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частина 1, 2 статті 50 та частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на момент вчинення виконавчих дій) передбачає, що:

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом;

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 23.03.2021, вбачається, що на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 накладено арешт за реєстраційним № 11191905 на підставі постанови старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. від 19.05.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Наразі, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавче провадження №26545926 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 N 606-XIV) у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.08 № 2274/5 передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, обчислення строків зберігання документів проводиться із 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством, а відповідно п. 9.10 цього ж Порядку - виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.

Виконавчий лист не був пред`явлений повторно до примусового виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився, в наслідок чого, згідно встановленого Порядку виконавче провадження було знищено. Однак державним виконавцем не було прийнято передбачений законодавством дій щодо зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У зв`язку зі закінченням та знищенням виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт та обтяження на все майно позивача, суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна, та бере до уваги той факт, що у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження державний виконавець позбавлений можливості винести відповідну постанову про скасування арешту.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баришнікова Артема Дмитровича задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баришнікова Артема Дмитровича щодо не зняття арешту з майна боржника, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження винесеної по виконавчому провадженню № 26545926 від 19.05.2011

Скасувати арешт, накладений 19 травня 2011 року на підставі постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Баришнікова А.Д. б/н від 19 травня 2011 року на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 11191905.

Скасувати (виключити) запис про обтяження № 11191905 від 20.05.2011 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «24» вересня 2021 року.