Справа № 308/7186/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Бочко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року у справі № 308/7186/19 (Головуючий: Лемак О.В.)

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Резванової І.Д., Ужгородської державної адміністрації Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 жовтня 2017 року її мати ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого: «Все належне мені майно, де б воно не було та з чого б воно складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю моїй дочці ОСОБА_2 » Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Семен Ю.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 911, 912. Однак, у заповіті було виявлено помилку в написанні прізвища спадкодавця, замість « ОСОБА_4 », зазначено « ОСОБА_5 ».

Позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року (справа № 308/14399/18) встановлено факт належності ОСОБА_3 , заповіту посвідченого 03 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 911, 912.

31 травня 2019 року приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Резванова І.Д. у реєстрації спадщини відмовила у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документа на будинок, а також через те, що нотаріусом неможливо визначити спадкоємця за заповітом, оскільки є заповіт посвідчений від імені ОСОБА_3 Тийглаською сільською радою 12.07.2013 року за № 34 на користь ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою приватного нотаріуса, позивач звернулася до Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області провести державну реєстрацію нерухомого майна її матері. Однак, у вчиненні таких дій позивачу відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати право власності за заповітом за нею як спадкоємцем ОСОБА_3 на все належне померлій майно, яке складається із: будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку розміром 0,067 га; земельної ділянки розміром 2,9637 га, згідно з витягом від 08.05.2018 року № НВ-018 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :10:013:0057; земельної ділянки 0,26 га.; грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Ощадний банк України» згідно з договором № 23417606 від 13 листопада 2015 року укладеним між спадкодавцем ОСОБА_3 та банком, а також все інше майно спадкодавця де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на день смерті і на що вона за законом мала право; зобов`язати Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області провести державну реєстрацію нерухомого майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_3 , а саме: будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку розміром 0,067 га; земельної ділянкуи розміром 2,9637 га згідно з витягом від 08.05.2018 року НВ-018 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :10:013:0057; земельної ділянки площею 0,26 га.; грошові кошти що знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Ощадний банк України» згідно з договором № 23417606 від 13 листопада 2015 року за спадкоємцем ОСОБА_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано право власності за спадкоємцем ОСОБА_2 на все належне померлій матері позивачки ОСОБА_3 , майно, яке складається з будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку розміром 0,067 га; земельну ділянку розміром 2,9637 га згідно Витягу НВ-018 від 08.05.2018 р. з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :10:013:0057; земельну ділянку 0,26 га, що розташована по АДРЕСА_1 ; грошові кошти розташовані на депозитному рахунку в ПАТ «Ощадний банк України», згідно з Договором № 23417606 від 13.11.2015 року спадкодавця ОСОБА_3 з банком, а також все інше майно спадкодавця де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на день смерті і на що вона за законом мала право.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Сідун О.С., як особа, що не була залучена до участі у справі, подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки він звертався до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової І.Д. із заявою про прийняття спадщини і дізнався про існування заповіту посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю. 03 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 911, 912 за яким на випадок смерті ОСОБА_3 (його баба) все її майно успадковує ОСОБА_2 . Він звертався до суду першої інстанції з клопотанням про залучення його третьою особою, без самостійних вимог і суд залишив його клопотання нерозглянутим.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Сідун О.С., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 адвоката Биркович О.І.. який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 12 липня 2013 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тячівської сільської ради Ужгородського району Товт А.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 34, згідно з яким, все майно, що належало ОСОБА_3 на момент смерті заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до напису на зворотньому боці заповіту від 11 грудня 2018 року, заповіт у Тийглавській сільській раді не змінено та не скасовано.

Згідно із заповітом ОСОБА_3 від 03 жовтня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 911, 912 спадкодавець на випадок своєї смерті все належне їй майно, заповіла своїй дочці ОСОБА_2 ..

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 грудня 2018 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 0,9.

Спадкову справу зареєстровано за № 63474449, спадкодавець ОСОБА_3 , витяг сформовано приватним нотаріусом Резвановою І.Д.

У зв`язку з виявленням помилки у написанні прізвища спадкодавця у заповіті, а саме « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_4 », відповідності до вимог ст. 318 ЦПК України, позивач звернулася до суду з проханням встановити юридичний факт, що прізвище, ім`я, по батькові особи яка зробила нотаріально посвідчений заповіт 03 жовтня 2017 року є її матері - ОСОБА_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року встановлено факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту посвідченого 03 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 911, 912, згідно з яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_2

08 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резванова І.Д. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 правовстановлюючого документа на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 а також через те, що нотаріусом неможливо чітко визначити спадкоємця за заповітом, оскільки заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_3 Тийглаською сільською радою 12 липня 2013 року за реєстровим № 34 на користь ОСОБА_1 зареєстрований у спадковому реєстрі за № 54759408 стан - чинний, заповідач: ОСОБА_3 , а заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю., 03 жовтня 2018 року за реєстровим № 911,912 від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 зареєстрований у Спадковому реєстрі за 61322476, стан - чинний, заповідач: ОСОБА_7 .

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , залишилося спадкове майно, в тому числі будинок та земельна ділянка для обслуговування цього житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де зареєстрований і проживає ОСОБА_1 із народження.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової І.Д., а отже реалізував своє право на спадкування у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки, ОСОБА_1 реалізував своє право на спадкування на майно за померлою ОСОБА_3 , шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової І.Д. і оскаржуваним рішенням щодо встановлення права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельні ділянки за ОСОБА_2 на спадкове майно порушують права ОСОБА_1 , що призвело до обмеження реалізації права на доступ до правосуддя передбаченого вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_8 із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно звернулася до відповідачів приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Резванової Інни Дмитрівни та Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, які є неналежними відповідачами по даному спору, а належним відповідачем є орган місцевого самоврядування Сюртівська територіальна громада, яка не залучена до участі у справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_8 слід відмовити у зв`язку із неналежним суб`єктним складом учасників, до яких пред`явлений позов і судом вирішено притання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_9 та Сюртівської територіальної громади, які не залучені до участі у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 152 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой