Справа № 663/3660/21
Провадження № 2-з/663/76/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок, та орендної плати за договором оренди землі.

Ухвалою судді від 24.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу на рахунках, відкритих у банківських установах в межах суми позову в розмірі 161 120,00 грн., а також накладення арешту на рухоме, нерухоме майно, речові права, корпоративні права, які перебувають у його власності та користуванні у межах суми позову, та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження даним майном. Заява мотивована тим, що у позові заявлено вимоги про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок, та орендної плати за договором оренди землі на загальну суму 161 120,00 грн., тому невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у п.43 Рішення у справі «Шмалько проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Тобто, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок, та орендної плати за договором оренди землі.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2021 підтверджено належність відповідачу нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, зважаючи на характер спірних правовідносин та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, не вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позивачкою вимог, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову по даній справі в частині накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, а тому заява про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, накладення арешту не заподіє шкоди власнику майна, оскільки не перешкоджатиме йому у реалізації права користування ним. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачу на рахунках, відкритих в банківських установах в межах суми позову та накладення арешту на нерухоме майно, яке є в користуванні відповідача, на рухоме майно, речові права, корпоративні права, які перебувають у його власності та користуванні у межах суми позову, та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження даним майном, оскільки забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача чи інших осіб. Тоді як справа по суті ще не вирішена і факт порушення законних прав позивача не встановлений. Крім того, арешт на майно передбачає заборону розпорядження ним як його власником так і іншими особами.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у межах суми позову в розмірі 161 120 (сто шістдесят одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К. М. Шульга