П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Рівне

Справа № 559/2179/20

Провадження № 22-ц/4815/1326/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

Головуючого: судді Ковальчук Н.М,

суддів : Хилевича С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І. С.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Мед-Сервіс",

Приватний нотаріус Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмига Маріанна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мед-Сервіс" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мед-Сервіс", Приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмиги Маріанни Вікторівни, про визнання договору іпотеки припиненим, ухвалене у складі судді Ральця Р. В. повним текстом,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мед-Сервіс"(далі ТзОВ фірма "Мед-Сервіс"), Приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмиги Маріанни Вікторівни про визнання договору іпотеки припиненим. Визнано припиненим Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмигою М. В., за реєстровим №975, укладений між ТзОВ фірма "Мед-Сервіс" та ОСОБА_1 10 грудня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ТзОВ фірма "Мед-Сервіс" подало апеляційну скаргу. Вказує, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України. Припинення договору з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання слід зіставляти з підставами для припинення права іпотеки та врахувати, що відповідно до ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось не виконаним. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1 договору іпотеки прямо визначено коли іпотека припиняється. За умовами договору позика вважається повернутою в момент повернення Позикодавцеві Позичальником грошей в повному обсязі, що підтверджується заявою Іпотекодержателя, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена. Пунктом 8 Договору позики прямо встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, позикодавець повинен видати позичальникові розписку про одержання коштів частково або в повному обсязі, та повернути йому борговий документ. Розписка позикодавця про отримання всієї наданої ним позики підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, обов`язковою підставою для визнання зобов`язання припиненим є заява іпотекодержателя, посвідчена нотаріально. Позивач жодного разу не звертався із клопотанням про видачу заяви про повернення грошових коштів у повному обсязі. Вимога від 14.09.2020р., якою ОСОБА_1 підтверджує факт звернення до відповідача адресована ТзОВ «Мед-Сервіс Львів» і була направлена за юридичною адресою вказаного Товариства, а не на юридичну адресу Відповідача. Є неналежними довідки АБ «Укргазбанк» та АТ КБ «ПриватБанк» про сплату грошових коштів, оскільки вони не є первинними розрахунковими документами у розумінні ст.16 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в України». ОСОБА_1 не звернувся до ТзОВ фірма "Мед-Сервіс" з заявою про отримання довідки про повернення позики та не надав відповідачу розрахункових документів, які б підтверджували повернення позики, тому не вчинялись необхідні дії щодо припинення договору іпотеки та зняття обтяжень іпотечного майна. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законними та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: 10 грудня 2019 року між ТзОВ "Мед-Сервіс" та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів у сумі 1075000 гривень. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмигою М.В. за реєстровим № 974

З метою забезпечення боргових зобов`язань за договором позики 10 грудня 2019 року між ТзОВ "Мед-Сервіс" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно - магазин з вбудованим громадським туалетом, загальною площею 420,4 кв.м., та земельна ділянка, площею 0,0376 га, за кадастровим номером :01:003:1604, за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Шмигою М.В. за реєстровим № 975.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №227870458, станом на 13.10.2020 магазин з вбудованим громадським туалетом, загальною площею 420,4 кв.м., та земельна ділянка, площею 0,0376 га, за кадастровим номером :01:003:1604, за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці, не знято заборони відчуження з предмета іпотеки (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 3 Договору позики Позичальник зобов`язувався окремими траншами по 43 000 гривень відповідно до графіка у строк до 01.01.2022 року повернути позику.

За п. 6 Договору позики нарахування процентів за користування коштами не передбачено, позика є безпроцентною.

Обгрунтовуючи вимоги позовної заяви та на підтвердження факту повного виконання зобов`язань за Договором позики, ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи платіжні документи. Про повернення в повному обсязі позичених коштів позичальнику підтверджено довідками, виданими АТ КБ «Приватбанк» від 04.09.2020 та ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.09.2020.

Факт виконання основного зобов`язання позивачем представник ТзОВ "Мед-Сервіс" у судовому засіданні апеляційного суду не оспорював.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) -це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з повним поверненням ОСОБА_2 позики для відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Отже, враховуючи загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за договором позики є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Враховуючи, що свої зобов`язання за договором про позику від 10.12.2019 боржник ОСОБА_2 виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних документів про сплату коштів в сумі 1 075 000 грн., апеляційний суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що заява підлягають задоволенню.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мед-Сервіс" залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевича С.В.,

Шимків С. С.