Справа № 375/1131/21
Провадження № 2-з/375/10/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

23 грудня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

за участю секретаря судового засідання Киричок В.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, заяву представника позивача адвоката Скляр Марини Сергіївни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Скляр М.С. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 000575 від 28 грудня 2018 року) звернулася до суду з позовом в інтересах позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у сумі 1702 доларів США, що виникла в результаті взяття відповідачем у борг грошових коштів, що еквівалентно станом 06.09.2021 - 45 817,84 грн.

Також просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь судові витрати у розмірі 908 гривень сплаченого ним судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 800 гривень.

Крім того, представник позивача звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить здійснити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт в межах ціни позову на земельну ділянку, кадастровий номер :01:018:0031, площею 0,055 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на належить праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна станом 23 липня 2021. Середня ринкова вартість аналогічної земельної ділянки складає близько від 38 000 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги предстпвник позивача вказує на те, що на підтвердження отримання у борг грошових коштів, відповідачем власноручно була складена та підписана розписка від 02.12.2020 року відповідно до умов якої відповідач зобов`язався повернути суму позики своєчасно і у повному обсязі до 01.03.2021 року.

Однак, у строк обумовлений у розписці від 02.12.2020 року, відповідач суму боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання, права та законні інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

На момент подання до суду позовної заяви відповідачем жодних дій для погашення заборгованості вчинено не було, останній уникає зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає.

Таким чином є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 є недобросовісним боржником та добровільно борг не поверне.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій Відповідача, який за час розгляду справи може передати майно в користування іншим особам, подарувати, продати, знищити чи знецінити майно, поділити нерухоме майно утворивши нові об`єкти цивільного права тощо. Таким чином, у випадку відчуження (продажу, дарування, тощо) вищевказаного позивачем нерухомого майна, що належить на праві приватної власності відповідачу, виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде значно утруднене.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним і з видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову одночасно з пред`явленням до суду позовної заяви та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову та ефективний захист порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому суд переконаний, що обраний представником позивача вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки є співмірними з заявленими вимогами.

За змістом ч. 7 ст.153, ч. 6 ст.154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-154, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скляр Марини Сергіївни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,055 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка без номера, кадастровий номер :01:018:0031, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7, право власності за земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб - адресою сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України http://rk.ko.court.gov.ua.

Повне найменування сторін

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Скляр Марина Сергіївна (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 000575 від 28 грудня 2018 року), адреса місцязнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1б, офіс 221, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 .

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА

Ухвала набрала законної сили «___» ___________ 20__ року

Ухвалу видано стягувачеві «___» ____________ 20__ року

Ухвала може бути пред`явлено до виконання до «___» ____________ 20__ року