Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1817/21 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №935/1817/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Пасічного Т.З. в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути із відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року без врахування канікулярного періоду, але не довше ніж до досягнення 23-х річного віку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу проживає із нею, та є студенткою 2 курсу денної форми навчання на контрактній основі факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України, період навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023. Вказує, що дитина є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування. Крім того, під час навчання доньки, вона змушена нести витрати пов`язані з проїздом до місця навчання, оскільки навчальний заклад знаходиться в місті Києві, разом з тим, донька через навчання немає змоги працевлаштуватися та забезпечувати себе усім необхідним. Зазначає, що вона самостійно не в змозі забезпечити повноцінне утримання дитини, у зв`язку з цим просить стягувати аліменти на період навчання доньки щомісяця.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 29 червня 2021 року і до закінчення навчання, за виключенням часу перебування на канікулах, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто на її користь аліменти у сумі 500 грн., посилаючись на незадовільний матеріальний стан відповідача. Зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів того, що виключно на його утриманні перебувають малолітні діти. Крім того вказує, що відповідачем не надано доказів і того, що його батько, як особа з інвалідністю 1 групи не отримує відповідної пенсії та соціальної допомоги. Стверджує, що відповідач також не надав суду доказів того, що він у зв`язку з доглядом за своїм батьком не має можливості працювати та отримувати дохід.

Зазначає, що відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець та здійснює свою діяльність у сфері роздрібної торгівлі напоями та тютюновими виробами. Стверджує, що вона зобов`язана здійснювати оплату за навчання у розмірі 22 820 грн на рік, тобто щомісяця вона повинна сплачувати за навчання 2282 грн. Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що їх донька потребує постійного лікування, оскільки вона є особою з інвалідністю з дитинства. Враховуючи вищевикладене, просить рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з матеріального становища позивача, на утриманні якої перебуває повнолітня дитина, та відповідача, на утриманні якого перебувають двоє малолітніх дітей, а також те, що він здійснює догляд за своїм батьком, інвалідом 1 групи, тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зобов`язавши сплачувати відповідача на користь позивача аліменти на період навчання дитини у розмірі 500 грн щомісячно, з дня подачі позову до суду і на час навчання дочки, за виключенням часу перебування на канікулах, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки №540 від 23 березня 2021 року виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України вбачається, що ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання за умов договору на факультеті захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України. Дата завершення навчання 30.06.2023. Період навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023.

Згідно договору №БтБ-19453б від 08 серпня 2019 року ОСОБА_3 прийнята на навчання денної форми в Національний університет біоресурсів і природокористування України. Загальна вартість навчання складає 91 280 грн.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №292572 ОСОБА_3 встановлена 3 група інвалідності з 02.02.2021 по 01.04.2022.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що ОСОБА_3 на час постановлення рішення досягла 18-річного віку, навчається у вищому навчальному закладі, при чому у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі позбавлена можливості працювати та заробляти кошти в тому обсязі, який необхідний, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований, як фізична особа-підприємець та здійснює свою діяльність у сфері роздрібної торгівлі напоями та тютюновими виробами.

Відповідач вдруге одружився та уклав шлюб з ОСОБА_4 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.11.2006.

Від даного шлюбу відповідач має двоє дітей, а саме: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наведене підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.08.2008 та серії НОМЕР_4 від 23.12.2016.

При цьому, відповідач бере участь в утриманні свого батька ОСОБА_7 , який відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 є пенсіонером та якому встановлена 1 група інвалідності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України(ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Оцінюючи обставини справи в сукупності із нормами закону, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до переконання, що стягнутий місцевим судом розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, є недостатнім для задоволення її потреб та вважає за необхідне збільшити суму стягнення до 1000,00 грн щомісячно. При цьому суд враховує, що такий розмір аліментів не порушуватиме суттєво прав платника аліментів.

Збільшуючи суму аліментів з п`ятисот до однієї тисячі гривень щомісячно, суд також враховує законодавчо закріплений принцип рівності обов`язку обох батьків по утриманню своїх дітей.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють підстави стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, однак неповно встановлено обставини справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно змінити, збільшивши розмір аліментів стягнутих з відповідача з 500, 00 грн до 1000,00 грн щомісячно. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2021 року в частині стягнутих аліментів з ОСОБА_2 змінити, збільшивши розмір аліментів з 500, 00 грн до 1 000, 00 грн щомісячно. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді