Справа № 932/3438/21
Провадження № 2/932/1541/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.,

при секретарі - Скопа Н.О.,

розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання їх дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з витратами на навчання дитини у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5». В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 31.03.2012 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має істотні вади здоров'я як фізичного так і психічного. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, вони проживають окремо. Їх дитина поперемінно проживала то з ним, то з відповідачкою приблизно рівні проміжки часу.

В зв'язку з виникненням між ними спору щодо місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради №15 від 17 січня 2020 року було визначено місце проживання дитини разом із ним як батьком перший та другий тиждень місяця, та матір'ю - ОСОБА_2 - третій та четвертий тиждень місяця за місцем проживання батьків; зобов`язано батька дитини - ОСОБА_1 не чинити перешкод в спілкуванні матері з дитиною, зобов`язано матір дитини - ОСОБА_2 не чинити перешкод в спілкуванні батька з дитиною. Позивач зазначає, що в серпні 2020 року ОСОБА_2 , не повідомляючи його, влаштувала дитину на навчання до ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5», вартість навчання у якій складала на місяць 15000,00 грн. Оскільки відповідач відмовилась нести витрати на оплату навчання дитини у школі, вартість навчання сплачував він шляхом оплати грошових коштів на платіжну карту директора школи ОСОБА_4 . Загальна сума його витрат на навчання дитини у школі склала 315000,00 грн., ним було сплачено вартість навчання дитини до кінця учбового 2021 року, при цьому ним було сплачено: 04 вересня 2019 року - 75 000,00 грн., 12 листопада 2019 року - 15 000,00 грн., 06 грудня 2019 року - 45 000,00 грн., 26 грудня 2019 року - 15 000,00 грн., 20 січня 2020 року - 15 000,00 грн., 20 лютого 2020 року - 15 000,00 грн., 12 червня 2020 року - 15 000,00 грн., 20 липня 2020 року - 15 000,00 грн., 30 серпня 2020 року - 15 000,00 грн., 22 грудня 2020 року - 90 000,00 грн., враховуючи оплату за навчання за весь 2021 рік.

Позивач у позові вказує на те, що на початку 2021 року відповідач без погодження з ним забрала дитину до себе, дитина припинила відвідувати школу та припинила спілкування дитини з ним, а також з дідом та бабусею дитини. Після його скарг до Управління у справах дітей Шевченківського району, директора школи з 01 березня 2021 по 15 березня 2021 року ОСОБА_2 знову почала водити дитину до школи, погодилась, щоб дитина проживала з ним. Однак, з 15 березня 2021 року дитина знову припинила відвідування школи, оскільки мати її забрала зі школи. В наслідок цього директор школи, Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради за його заявами звернулись до Шевченківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про розшук дитини у зв`язку з її відсутністю у школі та забороною її відвідувати ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що він з відповідачем повинні нести порівну додаткові витрати на малолітню дитину, позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачені ним додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язанні з її навчанням у спеціалізованій приватній школі, у розмірі 157 500,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.04.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито у справі спрощене позовне провадження та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Ухвалою суду від 02 липня 2021 року, за клопотанням відповідача, здійснено перехід від розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі.

Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, подала 01 липня 2021 року письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що факти, викладені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності та пояснила, що їх з позивачем спільна дитини відвідує вказану в позові школу з 01 вересня 2019 року, а не з серпня 2020 року, як він зазначає у позові, про що йому було достеменно відомо ще з початку 2019 року, коли дитина відвідувала у цій школі групу дошкільної підготовки, а в подальшому було вирішено влаштувати її для навчання у цю школу, при цьому він особисто її не повідомляв про вартість навчання у даній школі. Разом з цим, позивачем сплачувались кошти на рахунок фізичної особи директора ОСОБА_4 , яка не має повноважень особисто на свій банківський рахунок отримувати кошти за навчання, тоді як це не відповідає оплаті позивачем за навчання на рахунок навчального закладу та не може вважатись його додатковими витратами за навчання дитини, при цьому з наданих ним матеріалів обов`язковий внесок за навчання є у розмірі 70 000 грн., 235 000 грн. є добровільний додатковий внесок. Також позивачем не надано належних доказів у вигляді договору зі школою, ані рахунків на оплату цього навчання з розрахунковим рахунком школи, а тому позовні вимоги позивача не підтверджені належними та допустимим доказами і не підлягають задоволенню, внаслідок чого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На виконання вимог ст.179 ЦПК України, позивачем через свого представника ОСОБА_5 подано до суду 10 липня 2021 року відповідь на відзив на позов, в якій сторона позивача стверджує, що відповідачці було відомо особисто про порядок зарахування дитини до приватної школи №5, як і відомо, що ОСОБА_4 є директором цієї школи, і в силу ч.4 ст.9, ч2 ст.37 Закону України «Про повну загальну середню освіту», як засновник навчального приватного закладу, саме директор ОСОБА_4 має затверджувати порядок зарахування, відрахування, кошторис, обсяг коштів та контролювати виконання цього, оскільки вона сама влаштовувала дитину у цей навчальний заклад, а окремого письмового договору для оплати вартості навчання не передбачалось, як і було відповідачці відомо про оплату коштів за навчання у розмірі 15 000,00 грн. на місяць на банківські реквізити, які дала директор цієї школи, як її засновник, які і сплачені позивачем, докази чого є наданими до позовної заяви. Крім цього, позивач вважає, що навчання саме у цій приватній школі було викликано незадовільним станом здоров`я дитини, яка має хворобу: раннє органічне ураження ЦНС, гіпотонічний синдром; Розбіжна альтернуюча косоокість, гіперметропія слабкого ступеню обох очей, дісбінокулярна амбліопія обох очей, що встановлено у висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 листопада 2019 року №ІРЦ-85199/2019/46712, як і зазначено про наявність особливих освітніх потреб, оскільки дитина є особою з інтелектуальними порушеннями, що виключає можливість її навчання у звичайній школі, а враховуючи, що додаткові витрати можуть бути викликані як і позитивними, так і з негативними фактами, які є, в силу положень ст. 185 Сімейного кодексу України, особливими обставинами, то витрати позивача на навчання дитини у приватній школі є тими самими особливими обставинами, викликаними незадовільним станом здоров`я дитини, що потребує дотримання рекомендацій та є необхідністю, а непогодження з цим відповідачкою, за твердженням позивача, є її ухиленням від участі у цих додаткових витратах на навчання дитини.

26 липня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що вона, влаштовуючи дитину у цей навчальний приватний заклад, погоджувала питання з позивачем, а оплата за навчання, у відповідності до ч.1 ст.78 Закону України «Про освіту» проводиться згідно укладених договорів, а сплата коштів підтверджується первинними бухгалтерськими документами навчального закладу, які позивачем не надано як доказ, а перерахування коштів на банківський рахунок директора школи свідчить про особисті взаємовідносини між позивачем та директором. Разом з цим, на момент надання висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини, остання вже навчалась у приватній школі №5, що було зумовлено бажанням обох батьків, однак про навчання саме у цій школі у висновку не зазначено, наразі відповідач вже влаштувала дитину до звичайної середньоосвітньої школи, та на підставі викладеного вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення ним додаткових витрат на утримання доньки, пов`язаних з особливими обставинами, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року до суду надійшла письмова заява представника позивача про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, в якій зазначено про підтримання позовних вимог у повному обсязі з проханням їх задовольнити.

10 листопада 2021 року до суду надійшла письмова заява відповідача з проханням розглядати справу без її участі та за участю її уповноваженого представника - адвоката Зоц А.О.

10 листопада 2021 року до суду надійшла письмова заява представника відповідача - адвоката Самойленко Т.В. з проханням розглядати справу без участі відповідача та за участю її уповноваженого представника - адвоката Зоц А.О.

10 листопада 2021 року до суду надійшла письмова заява представника відповідача - адвоката Зоц А.О. з проханням розглядати справу без участі уповноваженого представника відповідача та відповідача, із зазначенням в заяві про заперечення проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 31 березня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська зареєстрували шлюб, актовий запис №92, що узгоджується з відмітками у паспортах громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В подальшому зазначений шлюб був розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.05.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 620.

В зв`язку з розірванням шлюбу позивач та відповідач проживають окремо, за домовленістю між ними їх донька, яка має істотні вади здоров'я, поперемінно проживала то з позивачем, то з відповідачкою приблизно рівні проміжки часу.

В зв`язку з виникненням між позивачем та відповідачем спору щодо місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради №15 від 17 січня 2020 року було визначено місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 перший та другий тиждень місяця, та матір'ю - ОСОБА_2 - третій та четвертий тиждень місяця, за місцем проживання батьків; зобов`язано батька дитини - ОСОБА_1 не чинити перешкод в спілкуванні матері з дитиною, зобов`язано матір дитини - ОСОБА_2 не чинити перешкод в спілкуванні батька з дитиною.

З вересня 2019 року дитина сторін була влаштована на навчання до ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5», вартість навчання у якій складала на місяць 15000,00 грн. Вартість навчання сплачував позивач шляхом оплати грошових коштів на платіжну карту директора школи ОСОБА_4 . Загальна сума сплачених позивачем витрат на навчання дитини у школі склала 315000,00 грн., ним було сплачено вартість навчання дитини до кінця учбового 2021 року.

У відповідності до Інформації щодо адвокатського запиту від 28 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина прийнята у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» з 01 вересня 2019 року та станом на 30 жовтня 2020 року є ученицею цієї школи, також зазначено, що при школі функціонує група дошкільної підготовки, яку ОСОБА_3 відвідувала з 24 квітня 2019 року по 30 липня 2019 року, що узгоджується з заявою ОСОБА_2 , матері дитини, про прийняття дитини до 1 класу ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» із садка, датованою 19 червня 2019 року.

Також судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 має певні вади здоров`я, що підтверджується Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 листопада 2019 року №ІРЦ-85199/2019/46712, в якому зазначено про наявність особливих освітніх потреб, оскільки дитина є особою з інтелектуальними порушеннями та має медичний діагноз: наслідки раннього органічного ураження ЦНС; Гіпотонічний синдром; Розбіжна альтернуюча косоокість; Гіперметропія слабкого ступеню обох очей; Дисбінокулярна амбліопія обоз очей. Рекомендована освітня програма - програма початкової освіти спеціальних закладів загальної середньої освіти для учнів з інтелектуальними порушеннями.

Сторонами не заперечувалось, що з урахуванням складного здоров`я дитини батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 було досягнуто згоди про навчання доньки ОСОБА_3 саме у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» в м. Дніпро, до якої заяву про зарахування дитини до школи подала ОСОБА_2 , з внесенням оплати за навчання батьком дитини ОСОБА_1 , враховуючи інформацію про його працевлаштування в ТОВ «Летан», про що зазначено у заяві ОСОБА_2 про зарахування дитини до школи, та зазначення нею про те, що вона є домогосподаркою.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 185 СК України визначено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що вартість послуг з навчання дитини сторін у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» склала:

у 2019-2020 навчальному році (9 навчальних місяців +2 місяці онлайн) становить 165 000,00 грн., тобто: 44 000,00 грн. - обов`язковий внесок за навчання; 121 000,00 грн. - добровільний додатковий внесок за додаткові заняття та індивідуальну корекційну роботу (індивідуальний супровід, робота з логопедом);

у 2020-2021 навчальному році - становить 150 000,00 грн., тобто: 36 000,00 грн. - обов`язковий внесок за навчання; 114 000,00 - добровільний додатковий внесок за додаткові заняття та індивідуальну корекційну роботу (індивідуальний супровід, робота з логопедом).

Такі добровільні додаткові внески обумовлені особливостями здоров`я дитини, що є особливим обставинами, з урахуванням чого батьки дитини, за погодженням обох, домовились про навчання доньки саме у цій школі з такими витратами, що встановлено судом з письмових процесуальних заяв сторін.

Відповідно до доказів у справі, з часу зарахування ОСОБА_3 до школи з 01 вересня 2019 року позивачем фактично оплачено її навчання за період 2019-2021 років, а саме: 04 вересня 2019 року - 75 000,00 грн., 12 листопада 2019 року - 15 000,00 грн., 06 грудня 2019 року - 45 000,00 грн., 26 грудня 2019 року - 15 000,00 грн., 20 січня 2020 року - 15 000,00 грн., 20 лютого 2020 року - 15 000,00 грн., 12 червня 2020 року - 15 000,00 грн., 20 липня 2020 року - 15 000,00 грн., 30 серпня 2020 року - 15 000,00 грн., 22 грудня 2020 року - 90 000,00 грн., що підтверджується квитанціями, наданими позивачем у копіях.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що кошти зараховувались на особистий рахунок директора школи ОСОБА_4 і тому це не є підтвердженням оплати за навчання доньки у школі, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в силу ч.2 ст.31 Закону України «Про повну загальну середню освіту» навчальний заклад ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» має форму заснування як приватний заклад, де засновником, директором і розпорядником коштів, згідно із положеннями ст. 37 Закону України «Про повну загальну середню освіту» є саме ОСОБА_4 , а тому суд приймає оплату позивачем за навчання доньки з особливими потребами, що є особливими обставинами, за вищенаведеними квитанціями та випискою директора школи про витрати за 2019-2021 навчальні роки на загальну суму 315 000,00 грн, як доказ фактичного понесення ним додаткових витрат на навчання дитини.

Разом з цим, твердження сторін у заявах з процесуальних питань щодо відвідування чи відсутності у школі дитини, перебування дитини почергово то у батька, то у матері, без домовленості між собою, подання скарг до різних органів впливу, судом до уваги не приймається, оскільки не стосується предмету даного позову, а лише свідчить про наявність суперечок між батьками дитини щодо її місця проживання, тощо, для досягнення певної мети, у кожного своєї, що явно суперечить інтересам дитини, враховуючи особливості стану її здоров`я.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що за ст. 185 СК України участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Судом встановлено, що відповідач доказів свого працевлаштування суду не надала, як і не надала доказів перебування інших осіб на її утриманні, можливих вад здоров`я, що можуть тягнути обмеження у працездатності чи регулярні обов`язкові витрати на лікування, однак і не надано нею доказів її доходу, з якого вона утримує себе та дитину, яка з березня 2021 року проживає разом із нею, що зазначалось сторонами, з чого суд не має можливості встановити дійсний розмір доходу відповідача для розрахування розміру частки від її доходу для участі у додаткових витратах на утримання дитини, що викликані особливими обставинами.

Також суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на отримання від позивача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, або відсутність такових, оскільки положення статей 180, 181 СК України визначають аліменти як майнову участь того з батьків, який проживає окремо від дитини, в такому утриманні дитини, яке складається з поточних витрат на медичний догляд, підтримання здоров`я, харчування, відпочинок, організацію дозвілля, придбання одежі для дитини тощо, що не піддається точному щоденному обліку, маючи підсумований вартісний вираз безпосередніх постійних регулярних поточних витрат на найнеобхідніше для забезпечення життя і розвитку дитини та не є об`єктом накопичення у формі депозиту на майбутнє. Натомість, додаткові витрати згідно з ст. 185 СК України викликанні обставинами фізичного і духовного розвитку дитини, особливість яких полягає у випадковості виникнення та в існуванні протягом певного визначеного часу, що має істотне значення, з безспірним підтвердженням документально твердої суми, що вже витрачена чи підлягає сплаті у майбутньому.

Звідси, витрати на навчання доньки ОСОБА_3 в ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» за індивідуальним графіком, що викликано вадами її здоров`я та потребувало індивідуального підходу, що не стосується державної загальноосвітньої навчальної програми, за переконанням суду відносяться не до поточних витрат на утримання дитини, а стосуються навчання дитини у більш комфортних та пристосованих умовах за планом навчання у відповідності до особливостей її захворювання та за визначенням ст. 185 СК України є додатковими витратами на утримання дитини, фактичний дійсний розмір яких у період 2019-2021 років склав в загальному розмірі 315 000,00 грн.

Доводи позивача про непогодження з ним навчання їх спільної з відповідачем доньки саме у цій школі не впливають на висновки суду про те, що дитина в розумінні ст. 185 СК України дійсно має потреби у навчанні з урахуванням її стану здоров`я та ритму засвоєння навчальної програми, а тому на батьків покладається обов`язок брати участь у таких витратах.

Суд також враховує як обставину, що має істотне значення при розгляді заявлених позовних вимог, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог позивача, не зазначала про спірність розміру сплачених позивачем коштів, оскільки не спростувала про вартість навчання у школі в 15 000,00 грн. щомісяця, тому визначає таку участь відповідача виключно в межах фактично понесених витрат.

Таким чином, враховуючи рівність обов`язків батьків з утримання дитини за ст. 180 СК України та встановлені обставини, з відповідача підлягає згідно зі ст. 185 СК України до стягнення на користь позивача разове відшкодування половини понесених ним фактично витрат на навчання дитини ОСОБА_3 в період 2019-2021 років у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5», що складатиме 157 500,00 грн (315000,00 грн. : 2 = 157 500,00 грн.) і відповідатиме вищевказаним вимогам чинного законодавства.

За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, стягнувши з неї на користь позивача понесені ним витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 1 575,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані з навчанням у спеціалізованій приватній школі, у розмірі 157 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 575,00 грн., а всього - 159 075,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева