Справа № 196/467/21
№ провадження 2/196/513/2021
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснак А.І.,

секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Вказує, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності їй належить житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Могилівської сільської ради від 30.03.2021 року №520 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 брат ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 невістка, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 племінник, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 племінник ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вона проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 одна. Сім`я брата ОСОБА_2 проживає окремо в житловому будинку за номером АДРЕСА_2 , який ним успадкований 11 квітня 2007 року від батька та 25.04.2007 року зареєстроване право власності на нерухоме майно, саме на житловий будинок по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідачі ніколи не проживали і не проживають у належному їй будинку, не були членами її сім`ї та ніколи не вели спільне господарство.

Звернувшись до Управління соціального захисту населення за державною допомогою по отриманню субсидії, отримала відмову, в зв`язку з зареєстрованими в її будинку відповідачами.

Відповідачі не проживають з нею однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не сплачують комунальні послуги.

Добровільно відповідачі відмовляються виселятися з будинку.

На підставі викладеного, прохає визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, однак до суду подали заяву, в якій позовні вимоги підтримали частково, прохали визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 були зняті з реєстрації місця проживання; прохали провести судове засідання у їх відсутність, та не заперечували проти ухвалення в справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.09.1988р., житловий будинок в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно рішення Виконавчого комітету Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №53 від 19.08.2009р. житловий будинок, який належить ОСОБА_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб виданій ОСОБА_1 від 30.03.2021р. №520 за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять: ОСОБА_2 брат ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 невістка ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 племінник ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 племінник ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в домогосподарстві зареєстровано 5 осіб, але ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку одна; четверо осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстровані у вказаному будинку, але не проживають та ніколи не проживали, не вели спільне господарство; факт реєстрації даних осіб було виявлено при подачі документів на отримання субсидії (а.с.11).

Згідно заяв про зняття з реєстрації місця проживання - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , було знято з реєстрації 08.09.2021р. та 09.09.2021р. (а.с.54-56).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає та ніколи не проживав.

На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені докази підтверджують те, що ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку, без поважних причин, та ніколи не проживав, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України згідно якої у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 14), тому у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні із позовом до суду.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Тому із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 328, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150 ЖК Української РСР, ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки села Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01 червня 2001 року, рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , про позбавлення права користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави у розмірі 908.00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.12.2021 року.

Суддя: А.І. Руснак