ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючої судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря судових засідань: М`ячикової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Фастові в приміщенні суду цивільну справу про відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду у справі №2/1027/1836/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 р. ОСОБА_2 звернулась до Фастівського міськрайонного суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду, за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №2/1027/1836/2012, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» про стягнення коштів.

Ухвалою судді від 07.09.2021 року відкрито провадження в справі про відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду та постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за правилами спрощеного провадження в спрощеному порядку.

Як вбачається з наявних матеріалів, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 15.11.2012 року у цивільній справі №2/1027/1836/2012 за позовом ТОВ «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лівадія Груп» про стягнення коштів було визнано право власності на належне товариству нерухоме майно. На підставі вказаного рішення суду право власності на належне раніше вказаному товариству нерухоме майно нежитловий будинок площею 1443,5 кв.м. в АДРЕСА_1 (літ.А) перейшло до ОСОБА_1 . Між тим, з 2006 року ОСОБА_3 був власником ТОВ «Лівадія груп», а ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ним з 2010 року, тобто на час винесення вказаного рішення суду. З`ясувалось, що згідно акту Фастівського міськрайонного суду встановлено відсутність у суді цивільної справи за №2/1027/1836/2012. Відтак, вказана справа втрачена в суді і підлягає відновлення із урахування наявних доказів її перебування в провадженні суду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи, від учасників представника ОСОБА_2 та від товариства надійшли заяви-клопотання про розгляд заяви у їх відсутність.

Суд вважає можливим вирішити питання у відсутність учасників процесу, які не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст.489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2012 року у цивільній справі №1027/4747/12, провадження №2/1027/1836/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія Груп» про стягнення коштів встановлені певні обставини та у задоволені позову ТОВ «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним було відмовлено, а зустрічний позов було задоволено і визнано за ОСОБА_1 право власності об`єкт нерухомості - нежитловий будинок площею 1443,5 кв.м. в АДРЕСА_1 (літ.А), вирішено питання про судові витрати.

Вказане судове рішення міститься в системі документообілку суду «Д-3» разом із ухвалою про відкриття провадження у цій справі, але з незрозумілих причини до Єдиного державного реєстру судових рішень вказані документи не відправлені.

Згідно відповіді від 06.05.2021 року Фастівського міськрайонного суду, то в суді «не виявлено архівних справ, причини відсутності яких документально не підтверджено, у результаті перевірки наявності архівних справ, яка проходила з 15.02.2020 року по 19.11.2020 року було встановлено відсутність у архівному фонді суду справи №1027/4747/12 (провадження №2/1027/1836/2012).

Вказані обставини підвтерджені наданим актом № 02 про невиявлення архівних справ із підписами членів комісії.

На запит судді у цій справі керівник апарату Петраш Ю. повідомив про відсутність можливості надати оригінал вказаного судового рішення від 15.11.2021 року у справі №1027/4747/12 (провадження №2/1027/1836/2012) за його відсутності.

В той же час, у цій справі виявилось за можливе роздрукувати вказане рішення суду від 15.11.2021 року у справі №1027/4747/12 (провадження №2/1027/1836/2012), на якому було проставлено працівником канцелярії печатки «з оригіналом згідно» та дату набуття ним чинності 26.11.2012 року згідно внесених до бази суду Д-3 даних.

У вказаній базі наявна також і ухвала суду про відкриття провадження у цій справі від 25 вересня 2012 року та довідки про причини відкладення розгляду справи від 12 жовтня 2012 року, 23 жовтня 2012 року, 02 листопада 2012 року та 14 листопада 2012 року.

Також, з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2019 року вбачається, що спірний об`єкт нерухомості - нежитловий будинок площею 1443,5 кв.м. в АДРЕСА_1 (літ.А) зареєстровано з 02.06.2014 року за ТОВ «Тайтрейдхолдін», хоча дійсно раніше станом на 28.12.2011 року вказаний об`єкт належав ТОВ «Лівадія груп» на підставі рішення Господарського суду м.Києва від 16.12.2011 року.

За витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб визначено, що станом на 21.12.2019 року за кодом по ТОВ «Лівадія груп», створеного 19.10.2006 року, засновником є ОСОБА_3 .

Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

За ч.ч.2,3 вказаної статті визначено, що в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р., заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2012 року у цивільній справі №1027/4747/12, провадження №2/1027/1836/2012, оскільки вбачається достатність матеріалів для встановлення існування у минулому вказаної цивільної справи, її розгляду вказаним судом та втрату самої справи в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 353, 442, 488-495 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відновити втрачене судове провадження Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2012 року у цивільній справі №1027/4747/12, провадження №2/1027/1836/2012 за позовом ТОВ «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лівадія Груп» про стягнення коштів було визнано право власності на належне товариству нерухоме майно.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2012 року у цивільній справі №1027/4747/12, провадження №2/1027/1836/2012 за позовом ТОВ «Лівадія Груп» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лівадія Груп» про стягнення коштів було визнано право власності на належне товариству нерухоме майно, - у наступній редакції:

Дата 15.11.2012

Справа№ 1027/4747/12

Номер провадження: 2/1027/1836/12

Cуддя доповідач:

Головуючий суддя: Буймова .Л. П.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2012 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді : Буймової Л.П.

при секретарі : Корченко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАДІЯ ГРУП» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІВАДІЯ ГРУП» з позовом про визнання недійсним договору позики № 23п від 03.08.2010, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП».

За Договором позики та у відповідності до ст. 1046 ЦК України Відповідач передав у власність Позивача грошові кошти у сумі 350 000,00 грн. для розвитку суб`єкта господарювання шляхом збільшення його активів за рахунок купівлі додаткового обладнання, а Позивач зобов`язався повернути Відповідачу таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти у строк до 01.06.2012, тобто сума позики та процентів за договором становить 541 588,22 грн.

Зазначені кошти Відповідач надав під заклад об`єкту рухомого майна, який за угодою сторін залишено у Позивача, а саме: групу малих архітектурних форм з металоконструкцій площею 1443, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ., оціночна вартість, яких на момент укладення договору складала 250 000,00 грн., про що свідчить договір закладу № 12з від 03.08.2010.

Позовні вимоги мотивовані тим, що директор Позивача ОСОБА_4 , який фактично уклав Договір, підписавши його, діяв всупереч інтересам підприємства та вимогам п. 5.2.1 Статуту, а тому не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, не користувався делегованими повноваженнями. У зв`язку з чим, керуючись ст. 203 та 216 Цивільного кодексу України, Позивач просив визнати договір позики недійсним та застосувати наслідки недійсності правочинів.

Відповідач звернувся із зустрічною позовною заявою про стягнення коштів з ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» (позики та процентів) сумою 541 588,22 грн. за договором позики № 23п від 03.08.2010 року.

Представник ОСОБА_1 , керуючись доводами ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» про неможливість повернення позики в грошовому еквіваленті подав уточнення до зустрічної позовної заяви.

14.11.2012 року у судовому засіданні представник ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» подав заперечення на зустрічну позовну заяву, у якій вказав, що у 2011 році Позивач за первісним позовом здійснив комплексну реконструкцію груп малих архітектурних форм з металоконструкцій площею 1443, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . (літера А) та після чого рухоме майно перетворилося в нерухомість державну реєстрацію якої було проведено відповідно до ст. 331 ЦК та відповідно до наказу про затвердження тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно № 7/5 від 07.02.2002 р., що підтверджується технічним паспортом на нежитловий будинок (приміщення) від 10.11.2011 року та свідоцтвом про державну реєстрацію права власності № 32716065 від 28.12.2011 року. У зв`язку з чим предмет закладу відповідно до договору закладу № 12 з від 03.08.2010 р. змінився, рухоме майно перетворилося в нерухомість у зв`язку з чим на даний час неможливо звернути стягнення на нежитловий будинок загальною площею 1443,5 м. кв. на виконання умов договору позики № 23 п від 03.08.2010 р.

Також ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» повідомило, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем Позивача за первісним позовом в даний момент Товариство є неплатоспроможним та підтвердило цей факт довідкою про залишок коштів на рахунку підприємства від 13.11.2012 р.

Судом встановлено, що на виконання договору позики Відповідач передав вказані кошти, які були зараховані на розрахунковий рахунок Позивача, що підтверджується прибутковим касовим ордером, гарантійними листами ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» та підтверджено поясненнями представників сторін у судових засіданнях.

Суд дійшов до висновку про недоведеність підстав, на які посилається Позивач з огляду на наступне.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Пункт 5.2.1. Статуту ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства належить формування основних напрямків діяльності підприємства. Згідно з п. 5.11.1 Статуту директор Товариства є виконавчим органом та керує поточною діяльністю, а тому має право укладати будь-які цивільно-правові договори, жодних обмежень щодо їх укладення (сума, предмет тощо) Статут Товариства не містить.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що після настання обумовленого договором строку повернення позики, ТОВ «ЛІВАДІЯ ГРУП» кошти не повернуло, мотивуючи неможливістю повернення коштів у зв`язку із скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до п. 4.1. Договору позики сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.2. Договору позики нарахування процентів відбувається протягом строку користування позикою у розмірі 30 % річних від суми позики. Сума процентів, що підлягає сплаті при настанні строку повернення позики, згідно п. 3.1. Договору, за взаємною згодою Сторін визначена у сумі 191 588,22 грн.

Крім цього, Договором передбачено нарахування процентів на позикові кошти, що цілком відповідає положенням ст. 537 ЦК України.

Таким чином, Відповідач за зустрічним позовом повинен повернути позику сумою 350 000,00 грн. та проценти сумою 191 588,22 грн., разом: 541 588,22 грн.

Судом встановлено, що на підставі п. 3.2. договору закладу № 12 з від 03.08.2010 р. на момент підписання договору узгоджена сторонами вартість предмета закладу становить 250 000,00 грн. Якщо у період дії договору позики вартість предмету закладу збільшена та/або предмет закладу зазнав змін шляхом перебудови, у такому випадку Відповідач за первісним позовом набуває права власності на предмет закладу з урахуванням будь-яких змін та вдосконалень, без відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 19 закону України «Про заставу» заставодержатель за рахунок заставленого майна має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих Згідно із ст. 20 цього закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, тобто в даному випадку з 01.09.2011.

Суд, дослідивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046 ЦК України, ст. ст.19, 20 Закону України «Про заставу»,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія-груп» до ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) право власності на об`єкт нерухомості, нежитловий будинок, загальною площею 1443,5 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівадія-груп»

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Суддя:

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: Наталя Анатоліївна Осаулова