рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/9882/21

Номер провадження 2/495/3191/2021

10 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Гурової Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження у якій позивачка просить суд:

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , право власності на 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,6 кв.м., житловою 33,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Подану заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №1012.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Вказане нерухоме майно належало спадкодавцю за життя на праві приватної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №2-1587/ 16.05.1992, посвідченого Білгород-Дністровською держнотконторою.

ОСОБА_5 заповіла 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , своєму синові ОСОБА_3 , про що складено заповіт 23.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Рязанцевою О.Ю.

В подальшому спадкодавець ОСОБА_3 за життя неодноразово висловлювала намір вказане нерухоме майно заповісти своїй онуці ОСОБА_2 , 2006 року народження, оскільки я та неповнолітня ОСОБА_2 проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , доглядали її за життя, забезпечували повністю усім необхідним,купували ліки, вели спільне господарство, проте через стан свого здоров`я не встигла виразити свою волю щодо спадкового майна у формі заповіту та оформити новий заповіт, яким заповісти спадкове майно - 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , своїй онуці ОСОБА_2 , 2006 року народження.

Іншим спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_5 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 обізнані про волю спадкодавця ОСОБА_5 щодо наміру заповісти неповнолітній ОСОБА_2 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та після смерті спадкодавця неодноразово обіцяли подати до нотаріальної контори відмову на прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , 2006 року народження, однак у встановлений законом строк не встигли подати такі заяви.

З моменту народження неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження і до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_5 , я та моя неповнолітня донька були пов`язані із ОСОБА_5 спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, ми постійно доглядали за спадкодавцем, допомагали, разом вели домашнє господарство, проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними письмовими доказами.

На даний час позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 користується та володіє спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття спадщини, на зберіганні у позивачки знаходяться усі документи про поховання спадкодавця ОСОБА_5 та документи, які підтверджуються право власності спадкодавця на спадкове майно.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори до нотаріальної контори в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , однак нотаріусом було мені роз`яснено, що мною пропущено строк для звернення з такою заявою, а спадкоємцями першої черги пропущено строк для подання заяв про відмову від прийняття спадщини на користь неповнолітньої ОСОБА_2 .

При цьому відповідачі, які є спадкоємцями першої черги за законом, не заперечують щодо спадкування неповнолітньою ОСОБА_2 , 2006 року народження майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 .

У зв`язку з наведеним просить задовольнити позов.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 01.12.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №1012.

07.12.2021 року до канцелярії суду від завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №1012.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, не заперечував проти визнання прав власності на спадкове майно за неповнолітньою ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, не заперечував проти визнання прав власності на спадкове майно за неповнолітньою ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Крутоярівка Білгород-Дністровського району померла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №1012.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Вказане нерухоме майно належало спадкодавцю за життя на праві приватної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №2-1587/ 16.05.1992, посвідченого Білгород-Дністровською держнотконторою.

Як вбачається із дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 , спадкоємцями першої черги є сини спадкодавця - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 заповіла 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , своєму синові ОСОБА_3 , про що складено заповіт 23.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Рязанцевою О.Ю.

На даний час позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 користується та володіє спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття спадщини, на зберіганні у позивачки знаходяться усі документи про поховання спадкодавця ОСОБА_5 та документи, які підтверджуються право власності спадкодавця на спадкове майно.

В подальшому, спадкодавець ОСОБА_3 за життя неодноразово висловлювала намір вказане нерухоме майно заповісти своїй онуці ОСОБА_2 , 2006 року народження, оскільки ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_2 проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , доглядали її за життя, забезпечували повністю усім необхідним,купували ліки, вели спільне господарство, проте через стан свого здоров`я не встигла виразити свою волю щодо спадкового майна у формі заповіту та оформити новий заповіт, яким заповісти спадкове майно - 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , своїй онуці ОСОБА_2 , 2006 року народження.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори до нотаріальної контори в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , однак нотаріусом було мені роз`яснено, що мною пропущено строк для звернення з такою заявою, а спадкоємцями першої черги пропущено строк для подання заяв про відмову від прийняття спадщини на користь неповнолітньої ОСОБА_2 .

Вказані обставини також визнані відповідачем по справі.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пункт 21: при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Підсумовуючи викладене, суд вважає встановленим факт проживання позивачки з померлою ОСОБА_9 з 1999 року та до самої смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, вимога ОСОБА_10 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем підлягає задоволенню.

У відповідності до частин 1-3 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом та спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Таким чином відповідачі по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовилися від своїх майнових (спадкових) прав на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , яка є онукою спадкодавця ОСОБА_5 , та яка є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 оскільки момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист прав позивачки та визнані у повному обсязі відповідачами по справі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2006 року народження, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , право власності на 39/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,6 кв.м., житловою 33,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.Д. Анісімова