ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6214/21
Провадження № 2/210/1977/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" грудня 2021 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначила, що у період з 01 листопада 2020 року по 10 листопада 2020 року вона знаходилась у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Криворізька друкарня», під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, 10 листопада 2020 року позивач була звільнена за згодою сторін. Однак, в день звільнення позивача, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Згідно довідки відповідача, у зв`язку із її звільненням було нарахована до виплати заробітна плата з серпня 2019 року по листопад 2020 року 84854,27 грн. та 17336,42 грн. компенсації за 94 дні невикористаної відпустки.

У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати належної їй при звільнені заробітної плати, компенсації невикористаної відпустки та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 89828,15 грн., починаючи з дати звільнення по день звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. (а.с. 16)

07 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача по справі Комунального підприємства «Криворізька друкарня» в особі голови комісії з припинення шляхом ліквідації КП «Криворізька друкарня» Волошиненко С. надійшов відзив, в якому представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги ними визнаються частково та просили при розгляді справи врахувати, що при розрахунку кількість днів прострочення виплати були допущені помилки, а саме: фактична кількість днів становить 237 та відповідно сума боргу по оплаті праці становить 89078,82 грн.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Так, з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 заведеної на ім`я ОСОБА_1 , остання з 01.11.1988 року прийнята за переводом в Криворізьку міську типографію, яка з 11.12.2001 року змінила назву на Комунальне підприємство «Криворізька друкарня» секретарем-машиністом з виконанням обов`язків роботи з відділом кадрів, 11.11.2020 року звільнена з посади за власним бажанням. (а.с. 9-11)

Згідно Наказу (розпорядження) №5 про припинення трудового договору від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звільнена з 11 листопада 2020 року за власним бажанням з КП «Криворізька друкарня». (а.с. 13)

Відповідно до Довідка за № б/н, яка видана за підписом заступника голови ліквідаційної комісії з припинення шляхом ліквідації КП «Криворізька друкарня» Берлін В. та головного бухгалтера Котлярової Н., у якій зазначено що підприємство має заборгованість по невиплаченій заробітної плати, а також нарахованих та невиплачених прибуткового, військового збору та єдиного соціального внеску Комунального підприємства «Криворізька друкарня» відносно секретаря ОСОБА_1 станом на 11.11.2020 року, заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з серпня 2019 року по листопада 2020 року становить - 84854,27 грн., 17336,42 грн. компенсації за 94 дні невикористаної відпустки, заборгованість з ЄСВ за ставкою 22 % - 29043,01 грн., заборгованість по ПДФО за ставкою 18 % - 23762,46 грн., заборгованість з військового збору за ставкою 1,5 % - 1980,21 грн. (а.с. 14)

Відповідачем в цій частині заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, письмових пояснень та документів з метою спростування вказаних позовних вимог суду не надано.

Згідно зі ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 43Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.115КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Нормами ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно до ст.116КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення.

Оскільки відповідач не спростував доводи викладені ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із нарахованої проте не виплаченої заробітної плати.

Оскільки позивач до теперішнього часу не отримав повного розрахунку по виплаті заробітної плати, з відповідача також слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 листопада 2020 рокупо день подачі позовної заяви до суду, тобто по 22 жовтня 2021 року.

Кількість робочих днів за останні два календарні місяці, а саме з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2020 року складає 42 робочих дні.

Нарахована за вересень 2020 року заробітна плата складає 7893,03 грн., за жовтень 2020 року нахована заробітна плата складає 7893,03 грн., що підтверджується Довідкою про заборгованість по невиплаченій заробітної плати, а також нарахованих та невиплачених прибуткового, військового збору та єдиного соціального внеску Комунального підприємства «Криворізька друкарня» відносно секретаря ОСОБА_1 станом на 11.11.2020 року.

Середньоденна зарплата: 15786,06 грн./42 = 375,86 грн. Кількість робочих днів за час затримки виплати з 11 листопада 2020 року по 22 жовтня 2021 року складає - 237 робочих дні.

Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за вказаний період: 375,86 грн. х 237 робочих днів = 89078,82 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства по оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Суд вважає за доцільне при вирішенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати врахувати висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України міститься у постановах від 24.10.2011 р. у справі № 6-39 цс 11, від 21.11.2011 р. у справі № 6-60 цс 11, від 03.07.2013 р. у справі № 6-60 цс 13, від 20.11.2013 р. у справі № 6-114 цс 13, від 05.10.2016 р. у справі № 6-2405 цс15, від 13.03.2017 р. у справі № 6-259цс17.

Приймаючи до уваги вказані положення законодавства та факт нездійснення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні на момент ухвалення даного рішення, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний позивачем період.

При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Формула для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачена у п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, і є наступною: розмір середньоденної заробітної плати помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата визначається так: сума зарплати за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата, поділена на кількість відпрацьованих робочих днів за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Абз. 1 п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (Абзац перший пункту 8 Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №1398 від 30.07.1999 року).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 листопада 2020 року по 22 жовтня 2021 року -89078,82 грн.

В розумінні ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Керуючись ст. ст. 47, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня», місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, ідентифікаційний код юридичної особи 02466151 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , нараховану, але не виплачену заробітну плату за періоди з період з серпня 2019 року по листопад 2020 року, у сумі 84854,27 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири гривня 27 коп.), без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня», місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, ідентифікаційний код юридичної особи 02466151 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку за 94 дні, у сумі 17336,42 грн. (сімнадцять тисяч триста тридцять шість гривень 42 коп.), без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня», місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, ідентифікаційний код юридичної особи 02466151 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 листопада 2020 року по 22 жовтня 2021 рік, у сумі 89078,82 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сімдесят вісім гривень 82 коп.)

Зобов`язати Комунальне підприємство «Криворізька друкарня» місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, ідентифікаційний код юридичної особи 02466151 із стягнутих на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , сум, з яких не проводилося утримання, утримати податок з доходів фізичних осіб, необхідний єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України .

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, ідентифікаційний код юридичної особи 02466151, на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович