ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9058/21 Справа № 183/5633/20 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Деркач Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

14 липня 2021 року позивач подала клопотання про витребування доказів по справі (а.с.15-19).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року клопотання про витребування доказів задоволено частково. Витребувано з АТ «Універсал Банк» (в тому числі в системі моно банк) АТ «КБ «ПриватБанк», АТ «Укрсиббанк» інформацію які рахунки, картки, оформлені (відкриті) на ім`я ОСОБА_1 , а також надати виписку щодо руху коштів за визначеними рахунками, картками (картковими рахунками), оформленими на його ім`я, з розшифровкою платежів за період з 15 травня 2020 року по 14 липня 2021 року (а.с.23-25).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року змінити в частині періоду за який витребовується інформація та зазначити період з 11 січня 2021 року по 14 липня 2021 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що провадження по справі відкрито у 11 січня 2021 року, а тому інформація за його банківськими рахунками починаючи з 15 травня 2020 року та до дати відкриття провадження не має відношення до справи (а.с. 27-28).

Позивач своїм правом передбаченим ст.360 ЦПК України не скористалась.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. (п.4 ч.4 ст.19 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням підстав та предмету позову, виходячи з загальних засад цивільного судочинства, визначених у ст.ст. 11-13 ЦПК України, суд першої інстанції вважав клопотання про витребування доказів обґрунтованим,та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 12 ч. 1, 2, 3, 5 п. 4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ч. 1, 2, 3 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За вимогами ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ч. 1 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ч. 1, 5 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 83 ч. 1, 2 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачає ст. 84 ч. 1, 3 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Про витребування доказів суд постановляє ухвалу, яка оформляється як окремий документ.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи, судом не повинні прийматися.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Аналогічне положення міститься і в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Отже, розмір доходів відповідача, наявність грошових коштів та інших матеріальних цінностей має важливе значення для розгляду даної справи. Таким чином, окреслений факт входить до предмету доказування по справі та в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України має бути підтверджений стороною, яка посилається на нього в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач оскаржує ухвалу суду лише в частині періоду за який витребовуються докази, колегія суддів в іншій частині оскаржувану ухвалу не перевіряє.

З врахуванням того, що позивач звернулась до суду з позовом у жовтні 2020 року та поставила питання про стягнення аліментів з 15 травня 2020 року, витребування доказів по справі саме за період з 15 травня 2020 року є доцільним, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до задоволення апеляційної скарги та зміни ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Н.М.Деркач