Справа № 344/5006/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1366/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т.М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
О К Р Е М А У Х В А Л А
22 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.
суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,
секретаря Петріва Д.Б.
за участі представника апелянта ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
представника третьої особи Бойчук І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5 , Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., ухвалене 16 липня 2021 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради, міського голови міста Івано-Франківська, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, про скасування рішення Івано-Франківської міської ради та розпорядження міського голови міста Івано-Франківська, визнання права власності на частину земельних ділянок, визнання факту припинення чинності ордеру про вселення в житлове приміщення, усунення перешкод у користуванні частиною будинку, відшкодування майнової шкоди,
У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом, в якому з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просила:
- скасувати розпорядження міського голови м. Івано-Франківська Анушкевичуса В.А. від 22 травня 2013 року № 211-р «Про приватизацію квартир, кімнат, жилих блоків у гуртожитках державного житлового фонду» в частині передачі у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 ;
- визнати факт припинення чинності з 14 квітня 1997 року ордера на житлове приміщення № 003372 про вселення в квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ;
- усунути перешкоди користування ОСОБА_5 частиною будинку по АДРЕСА_2 в межах об`єму квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 43,4 кв.м у спосіб виселення з ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а також будь-якої іншої особи, яку вселено ними в цю квартиру та вселити її в квартиру. До виселення з квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 стягнути з Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_5 щомісячно по 6 000,00 грн з індексацією;
- визнати помилковими та скасувати рішення 38-ї сесії 6-го демократичного скликання Івано-Франківської міської ради № 1250-38 від 18 жовтня 2013 року в частині п. 16 додатку 2 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень», що стосується громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ;
- визнати помилковими та скасувати рішення 43-ї сесії 6-го демократичного скликання Івано-Франківської міської ради № 1383-43 від 21 березня 2014 року «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» в частині передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0604 га на АДРЕСА_2 громадянам ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 стосовно громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ;
- відшкодувати ОСОБА_5 за рахунок Івано-Франківської міської ради 414 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі ордера на житлове приміщення № 003372 від 21 липня 1988 року ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були вселенні у квартиру АДРЕСА_1 . 29 січня 1997 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення про повернення реабілітованій ОСОБА_10 раніше конфіскованого житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення 14 квітня 1997 року ОСОБА_10 видано свідоцтво про право власності на вказане житло. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 лютого 2008 року ОСОБА_5 є спадкоємцем майна ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу повернення конфіскованого майна виконавчим комітетом міської ради нібито вирішувалося питання щодо відселення ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Водночас 22 травня 2013 року міський голова ОСОБА_11 видав розпорядження № 211-р «Про приватизацію квартир, кімнат, жилих блоків у гуртожитках державного житлового фонду», згідно якого у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 передано квартиру АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки з 14 квітня 1997 року вказана квартира стала відновленим правом приватної власності реабілітованої то, з цього моменту припинив чинність ордер № 003372, виданий на ім`я ОСОБА_6 . Також з цього часу спірна квартира перестала бути муніципальним житлом, а тому не підлягала за будь-яким критерієм до приватизації, зокрема особами, які в ній проживали та щодо яких мало відбутися виселення з наданням іншого рівноцінного житла.
Крім того, 18 жовтня 2013 року Івано-Франківська міська рада прийняла рішення №1250-38 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень», яким дала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, в тому числі ОСОБА_6 і ОСОБА_8 . А рішенням Івано-Франківської міської ради № 1383-43 від 21 березня 2014 року внесено зміни в пункт 16 додатку 2 до рішення від 18 жовтня 2013 року, в частині зміни кількості співвласників при передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0604 га на АДРЕСА_2 . Вважає, що рішення щодо передачі у власність земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є незаконним, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 не є власниками квартири АДРЕСА_5 та порушують принципи нерозривності нерухомого майна та земельної ділянки.
Також вказує, що оскільки Івано-Франківською міською радою чинилися умисні перешкоди ОСОБА_5 щодо користування власністю, яка могла б приносити щомісячний дохід у розмірі 6 000,00 від здачі квартири в оренду, то її завдано збитки у вигляді неодержаних доходів на загальну суму 414 000 грн.
Посилаючись на вказані обставини позивачка просила задовольнити позов.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2021 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Скасовано розпорядження міського голови м. Івано-Франківська Анушкевичуса В.А. від 22 травня 2013 року № 211-р «Про приватизацію квартир, кімнат, жилих блоків у гуртожитках державного житлового фонду» - в частині передання у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 . Визнано нечинним ордер № 003372 про вселення в житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_6 (з вписанням до нього вселюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ).

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з часу оформлення (14 квітня 1997 року) ОСОБА_10 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , ця квартира перестала бути муніципальним житлом та не підлягала до приватизації. Також з цього моменту став недійсним (припинив чинність) ордер № 003372, виданий на ім`я ОСОБА_6 (з вписанням до нього вселюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ). А тому вимоги позову про скасування розпорядження міського голови м. Івано-Франківська Анушкевичуса В.А. від 22 травня 2013 року № 211-р «Про приватизацію квартир, кімнат, жилих блоків у гуртожитках державного житлового фонду» в частині передачі у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 вказаної квартири та про визнання нечинним ордеру № 003372 на житлове приміщення підлягають до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування рішень про передачу у власність, надання в користування земельних ділянок та визнання права на частину спірних земельних ділянок суд виходив з того, що ОСОБА_5 не зверталася у визначеному законом порядку до Івано-Франківської міської ради з клопотанням про надання їй земельної ділянки на АДРЕСА_2 .

Оскільки позивачкою не надано доказів реальної можливості отримання доходу від оренди житла, що вказує лише на теоретичне обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення, місцевий суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування ОСОБА_5 упущеної вигоди в сумі 414 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_5 , Івано-Франківська міська рада та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких посилаються на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.12.2021 року апеляційні скарги ОСОБА_5 , Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 21 березня 2014 року № 1383-43 та рішення від 18 жовтня 2013 року № 1250-38 в частині окремих пунктів та в частині задоволення вимоги про визнання факту припинення чинності ордеру про вселення в квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання факту припинення чинності ордеру на вселення в квартиру відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 21 березня 2014 року № 1383-43 та рішення від 18 жовтня 2013 року № 1250-38 задоволено.

Скасовано рішення Івано-Франківської міської ради від 18 жовтня 2013 року № 1250-38 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» в частині надання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0604 га по АДРЕСА_2 (п.16).

Скасовано рішення Івано-Франківської міської ради від 21 березня 2014 року № 1383-43 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ділянки площею 0,0604 га по АДРЕСА_2 (п.27).

Мотивувальну частину рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про визнання права власності на частину земельної ділянки за ОСОБА_5 викладено в редакції цієї постанови. В решті рішення суду залишено без змін.

Однак, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції встановлено порушення допущені Івано-Франківською міською радою, а саме встановлено факт невиконання рішення Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області від 13 квітня 1994 року № 127 та від 29 січня 1997 року № 4 щодо відселення жильців квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з набуттям права власності на цю квартиру ОСОБА_10 в порядку поновлення її прав як реабілітованої особи.

Зокрема, згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області № 127від 13 квітня 1994 року «Про розгляд питання повернення житла реабілітованим» виконавчий комітет вирішив визнати право власності на будинковолодіння та квартири за громадянами (додаток №1). Зобов`язано міське управління житлово-комунального господарства та обласне бюро техінвентаризації оформити та видати свідоцтва на право власності після відселення сімей, які проживають в цих будинках.

Міському управлінню житлово-комунального господарства зняти з балансу міської Ради народних депутатів будинковолодіння, що повертаються, після відселення з них сімей, які проживають в них на даний час, повернути реабілітованим згідно додатку №1.

Міськфінвідділу з відділом соціально-економічного розвитку передбачити кошти місцевого бюджету та включити в плани розподілу житла квартири для сімей, які відселяються з будинків, що повертаються реабілітованим.

Затвердити порядок черговості відселення сімей з будинків, що повертається реабілітованим, згідно рішення міської комісії з питань поновлення прав реабілітованих (додаток №2).

Відділу по обліку та розподілу житла надати житло для відселення сімей, які проживають в будинках, що повертаються реабілітованим, у відповідності з рішенням міськвиконкому.

У додатку №1 «Перелік будинків, що підлягають поверненню реабілітованим громадянам» до цього рішення під №6 зазначено, що будинок по АДРЕСА_2 , житловою площею 30,81 кв.м, підлягає поверненню ОСОБА_10 , сім`я, яка проживає у будинку ОСОБА_6 (3 чол.).

У додатку №2 «Черговість відселення з будинків, що повертаються реабілітованим, згідно рішення комісії» сім`я ОСОБА_6 вказана під №15.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області № 4від 29 січня 1997 року внесено зміни у п.п.2.3 рішення міськвиконкому №127 від 13 квітня 1994 року та викладено їх в такій редакції «п.2. Управлінню житлового господарства міськвиконкому та обласному бюро технічної інвентаризації оформити право власності на будинковолодіння і квартири громадян (згідно додатку №1) та витати їм свідоцтва на право власності.

Зобов`язати власників оформити договори житлового найму з громадянами, які там проживають.

Пунктом 3 Управлінню житлового господарства міськвиконкому зняти з балансу міської Ради народних депутатів будинковолодіння та квартири, що повертаються, після видані свідоцтва на право власності на них».

Таким чином, наведеними рішеннями було визначено перелік заходів спрямованих на відселення сім`ї ОСОБА_12 для звільнення спірної квартири сім`ї ОСОБА_10 .

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, з 1994 року по сьогоднішній день наведені рішення не виконано.

На вимогу апеляційного суду Івано-Франківською міською радою 17 грудня 2021року за № 1512/11.1-02/14 надано письмове пояснення щодо причин такого невиконання та вказано, що згідно листа Управління з надзвичайних ситуацій, мобілізаційно-оборонної роботи та діяльності правоохоронних органів від 22 листопада 2021 року № 11.1-07/581 всі справи стосовно відселення жителів квартири АДРЕСА_1 знаходяться в архівному відділі.

Відповідно до інформації наданої архівним відділом Івано-Франківської міської ради первинних документів до рішень, що стосується житла за адресою АДРЕСА_2 не виявлено.

Листом від 15 грудня 2021 року за № 11.1-07/639 фінансове управління Івано-Франківської міської ради повідомило, що в управлінні відсутня інформація щодо включення коштів до місцевого бюджету на відселення сімей, що відселяються з квартир, що повертаються реабілітованим на виконання рішення виконкому Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 13 квітня 1994 року за № 127, відсутня інформація щодо відкриття окремого рахунку при виконавчому комітеті міської ради для пожертв на будівництво житла для реабілітованих у зв`язку з завершенням терміну зберігання документів, які містять необхідну інформацію. Також 06 грудня 2021 року проведена нарада у директора Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики та запропоновано сім`ї ОСОБА_12 двокімнатну квартиру с. Підпечари Івано-Франківської міської територіальної громади для відселення.

Однак суд не знаходить такі пояснення обґрунтованими, оскільки відсутність інформації щодо включення коштів до місцевого бюджету на відселення сімей та відсутність первинних документів до рішень, що стосується житла за адресою АДРЕСА_2 не спростовує факту невиконання рішення.

Органом місцевого самоврядування не представлено суду доказів про виділення коштів за рахунок місцевого бюджету на придбання (надання) іншого житла сім`ї ОСОБА_12 , що свідчить про відсутність волі органу влади спрямованої на відновлення прав сторін.

В спірному випадку беззаперечним є той факт, що сім`я ОСОБА_12 вселилася до квартири на підставі ордеру, тобто легітимно. Так само легітимно власником квартири стала ОСОБА_10 . Тому будучи наділеними повноваженнями від держави щодо надання житла, орган місцевого самоврядування повинен був забезпечити виконання власного рішення.

Щодо пропозиції сім`ї Слободян квартири для відселення 16 грудня 2021 року, то таке не призвело до врегулювання спору.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07 грудня 1990 року місцеве самоврядування в Україні - це територіальна самоорганізація громадян для самостійного вирішення безпосередньо або через органи, які вони обирають, усіх питань місцевого життя в межах Конституції України, законів України та власної фінансово-економічної бази.

Статтею 49 цього Закону визначено, що акти виконавчого комітету та його органів, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо не встановлено іншого строку введення цих актів у дію, доводяться до виконавців і є обов`язковими для виконання.

Подібні норми містяться також у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно з частиною 2 вказаного закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (статті 73 Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що при здійсненні врядування та будучи органом, до повноважень якого входить вирішення спірного питання, ухваливши рішення, яке підлягало обов`язковому виконанню, органом місцевого самоврядування та його відповідальними посадовими особами протягом тривалого часу не встановлено контроль, не забезпечено виконання власного рішення, не вжито жодних заходів щодо врегулювання спору, що виник внаслідок його невиконання.

Такою бездіяльністю створено умови для виникнення ситуації, за якої без вчинення конкретних практичних дій передбачених самим же органом місцевого самоврядування,будуть виникати нові спори і порушені права конкретних громадян, в тому числі, як наслідок, зниження рівня довіри до органу місцевого самоврядування, як представницького органу громади.

В силу дії статті 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

З метою усунення виявлених порушень, колегія суддів приходить до висновку про необхідність постановлення окремої ухвали на предмет вжиття заходів щодо виконання рішення Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області від 13 квітня 1994 року № 127 та від 29 січня 1997 року № 4 щодо відселення жильців квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з набуттям права власності на цю квартиру ОСОБА_10 в порядку поновлення її прав як реабілітованої особи.

Відтак про зазначені порушення слід довести до відома Івано-Франківської міської ради для відповідного реагування.

Керуючись ст.ст. 262, 385 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Довести до відома Івано-Франківської міської ради (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського,21) про виявлені під час розгляду даної цивільної справи порушення для їх усунення.

Про вжиті заходи належить повідомити апеляційний суд протягом трьох місяців з дня надходження окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна ухвала оформлена 23 грудня 2021року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: М.Д. Горейко

І.О. Максюта