Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1026/21
Провадження №: 2/332/814/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що у 1996 році, ОСОБА_2 на підставі рішення Заводської райадміністрації № 741 від 07.06.1996 року видано ордер на жиле приміщення на квартиру № 31 на сім`ю у складі дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 . Вказана квартира не є приватизованою. Окрім позивача та третьої особи ОСОБА_4 на теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , який з 2011 року не проживає у вказаній квартирі, не користується нею та не надає коштів на оплату комунальних послуг. Через реєстрацію відповідача в квартирі за вказаною адресою, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів, які нараховуються але не споживаються відповідачем, чим об`єктивно порушуються права позивача, оскільки вона утримує квартиру, у зв`язку із вищевикладеним, позивачі просять визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Прядко Д.В. позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Третя особа ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона знайома з позивачкою та її родиною з 2006 року. ОСОБА_1 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_4 в будинку, який розташований біля Заводського РАЦСу, квартира розташована на 8 поверсі та складається з однієї кімнати з роздільним санвузлом. Свідок буває у гостях позивача раз на тиждень,особистих речей відповідача вона не бачила. Відповідача в останнє бачила близько 10 років назад, коли відповідач покинув родину позивача. З цього часу вона відповідача не бачила та їй не відомо де він проживає. Також суду пояснила, що позивач не чинила перешкод відповідачу, щодо користування квартирою.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та свідка, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 вселилася у квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ордеру № 839 виданого 13.05.1996 р. Заводською райадміністрацією на житлове приміщення виданого на ім`я ОСОБА_2 (а.с.8). Вказана квартира не приватизована.
Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 жовтня 2014 року справа № 332/4882/14-ц, шлюб укладений між позивачем та відповідачем було розірвано 24 жовтня 2014 року. В рішенні суду зазначено, що ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, що шлюбні відносини не склалися і фактично на протязі майже останніх трьох років позивач мешкає окремо з відповідачкою, в них різні бюджети та вони не ведуть спільного господарства (а.с.7).

Відповідно до акту про непроживання відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року(а.с.9).

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що в випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).

У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованим, але фактично в ній не проживає, у позивача виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуються з урахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі понад 15 років, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, він відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 статті 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності,суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців , тривалий період часу. Втратив до цього житла будь-який інтерес, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі,також як і не надано належних та допустимих доказів,які б свідчили проте,що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти, внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла та не проживати у ньому протягом такого тривалого періоду. Таким чином,всі вищезазначені дії відповідача свідчить про те,що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього,як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаний таким,що втратив право користування ним.

При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимогист.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків,пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ними докази в обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.09.2021 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік