Справа № 522/5901/21
Провадження № 2/522/6189/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Адвоката Кліменко В.П. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний Суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якій просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу від 01.06.2019 року, - автомобіля марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Надходження позовної заяви до суду

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, та справа призначена до розгляду на «26» липня 2021 року.

26 квітня 2021 року від представника позивача Адвоката Кліменко В.П. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена. Вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб д.н.з. НОМЕР_1 .

06 липня 2021 року через підсистему «Електронний Суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки ОСОБА_2 , - Адвоката Скорохватової Н.Є. у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

У судове засідання призначене на 26.07.2021 року до суду з`явилися: представник позивача ОСОБА_1 , - Адвокат Кліменко В.П., представник відповідачки ОСОБА_2 , - Адвокат Скорохватова Н.Є.

Представник відповідачки ОСОБА_2 , - Адвокат Скорохватова Н.Є. надала суду копію Свідоцтва про смерть відповідачки ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 . Згідно зазначеного Свідоцтва про смерть, відповідачка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою заміни сторони цивільної справи на правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачки ОСОБА_3 , судове засідання відкладено на 09 листопада 2021 року.

05 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 в якому він просить об`єднати в одне провадження дану справу зі справою №522/7794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ сумісно нажитого майна подружжя у рівних частках, усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки справи стосуються одного і того ж предмету спору, а саме автомобіля марки BMW Х5, 2011 року випуску.

У судове засідання призначене на 09.11.2021 року до суду з`явилися: представник позивача ОСОБА_1 , - Адвокат Кліменко В.П., представник відповідачки ОСОБА_2 , - Адвокат Тарановський Д.С.

У судовому засіданні 09 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити. Представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про об`єднання справ в одне провадження відмовлено. У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 , - Адвокат Тарановський Д.С. підтвердив факт того, що відповідачка ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину від померлої своєї матері відповідачки ОСОБА_3 , та є її правонаступником.

За клопотанням представника відповідачки ОСОБА_2 судове засідання відкладено на 17.12.2021 року.

04 грудня 2021 року, через підсистему «Електронний Суд» до суду від представника позивача ОСОБА_1 , - Адвоката Кліменко В.П. надійшло клопотання у якому він просить суд залучити у якості правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_3 , її дочку відповідачку ОСОБА_2 .

У судове засідання на 17.12.2021 року сторони не з`явилися, були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином.

До суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 , - Адвоката Кліменко В.П. у якому він просить суд розглянути справу за відсутності його, та позивача ОСОБА_1 , та ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

У зв`язку з тим, що справа слухається в порядку спрощеного провадження, сторони висловили свою думку стосовно зазначеного у позові спору, не скористались своїм процесуальним правом бути присутніми при розгляді справи в суді по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі на підставі наявних у справі письмових доказів.

Ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аргументи учасників справи:

Доводи позивача:

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , 10.08.2007 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 зареєстрований шлюб у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про що було зроблено актовий запис за №511, та видано відповідне Свідоцтво про шлюб на бланку серії НОМЕР_2 від 10.08.2007 року. Під час спільного проживання у сторін спільне життя не склалось, вони не підтримували подружніх відносин, не вели спільного господарства і не проживали разом. У зв`язку з цим, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.02.2019 року у справі №522/1852/19 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 розірваний. Під час спільного проживання, подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був придбаний автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого на сьогоднішній день складає 520000 гривень, який був зареєстрований на відповідачку ОСОБА_2 , - 21.06.2016 року. Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 продовжувала користуватися автомобілем, а позивач ОСОБА_1 доступу до автомобіля не має. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 08.05.2019 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій, у тому числі просив суд визнати рухоме майно, - а саме автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та виділити ОСОБА_1 у власність Ѕ частину зазначеного автомобіля.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі № 522/7794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя.

З метою ухилення від поділу спільно нажитого майна подружжя, позивачка ОСОБА_2 без згоди та відома на це колишнього чоловіка та співвласника спільно нажитого майна, продає автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 своїй матері відповідачці ОСОБА_3 про що, 01.06.2019 року укладає з нею Договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу. За домовленістю сторін, сторони оцінили транспортний засіб у 49000 гривень. Позивач ОСОБА_1 вважаючи зазначений договір оспорюваним та таким, що підлягає визнанню у судовому порядку недійсним звернувся до суду з цим позовом.

Доводи відповідача:

У відзиві на позовну заяву, представник відповідачки ОСОБА_2 , - Адвокат Скорохватова Н.Є. вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, т.я. у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до положень ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Представник відповідачки ОСОБА_2 вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним є безпідставними, оскільки існують інші механізми для захисту прав позивача при поділі майна, що є спільною власністю подружжя.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

10.08.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 зареєстрований шлюб у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про що було зроблено актовий запис за №511, та видано Свідоцтво про шлюб на бланку серії НОМЕР_2 від 10.08.2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.02.2019 року у справі №522/1852/19 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 розірваний.

Під час спільного проживання, подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був придбаний автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого на сьогоднішній день складає 520000 гривень, який був зареєстрований на відповідачку ОСОБА_2 , - 21.06.2016 року.

08.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій, у тому числі просив суд визнати рухоме майно, - а саме автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та виділити ОСОБА_1 у власність Ѕ частину зазначеного автомобіля.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі № 522/7794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна подружжя.

01.06.2019 року позивачка ОСОБА_2 без згоди на це колишнього чоловіка та співвласника спільно нажитого майна, продає автомобіль BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 своїй матері відповідачці ОСОБА_3 про що, 01.06.2019 року укладає з нею договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу. За домовленістю сторін, сторони оцінили транспортний засіб у 49000 гривень.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і частина третя статті 368 ЦК України.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Установивши, що автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 придбаний у період перебування у шлюбі позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 , а відповідачкою не спростовано презумпцію спільності майна, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору купівліпродажу вказаного автомобіля, укладеного між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , оскільки відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Визначення «дрібний побутовий правочин» має оціночний характер, не має установлених меж грошового виразу (вартості), а тому має для різних видів діяльності, речей і майнового стану учасників цивільних правовідносин, різні межі вартості.

Враховуючи, що предметом спору є автомобіль марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 , правочин щодо відчуження вказаного автомобіля виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивача ОСОБА_1 як другого із співвласників.

Таким чином, оскільки зазначений автомобіль набутий за спільні кошти під час шлюбу сторін та є їхньою спільною сумісною власністю, суд приходить до висновку, що неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог статей 60, 61, 63 СК України, і підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Такий же висновок суду міститься у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), відсутність згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України та статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 63, 65 СК України, ст.ст.3, 15, 16, 203, 215, 316, 317, 319, 355, 368, 369 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу за №5152/2019/1496066 транспортного засобу від 01.06.2019 року, - автомобіля марки BMW X5, 2011 року випуску, об`ємом двигуна 2993 см.куб., державний номер НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при подачі позовної заяви у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена

17.12.21