Справа № 274/6145/18 Провадження № 2/0274/269/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Соломянюк Л.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3
провизнання частково недійсними спадкових договорів, визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить:

- визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 795, в частині передачі після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_3 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08);

- визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 798, в частині передачі після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_3 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025);

- визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08);

- визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025).

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шлюб між якими було укладено 08.08.1954 р. У період шлюбу батьками ОСОБА_1 було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , головою двору був ОСОБА_1 . Влітку 1974 р. батьки ОСОБА_1 припинили подружні стосунки та стали проживати окремо, проте шлюб не розірвали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька, проте оформлення спадщини не здійснив, оскільки вважав, що завжди зможе оформити право власності на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері. Під час оформлення спадщини після смерті батьків йому нотаріусами було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що це майно являється предметом спадкових договорів, укладених 27.03.2015 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він з братом та сестрою росли з бабою - ОСОБА_4 . Його з братом та сестрою їхня мати залишили на виховання бабі, а сама поїхала працювати за кордон, що б їх прогодувати та забезпечити. Між п`ятьма дітьми баби була домовленість, що мати ОСОБА_3 буде проводити ремонтні роботи (у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ), тому їй залишиться будинок. ОСОБА_3 є десятим онуком, його назвали на честь баби, він був її улюбленцем, тому баба вирішила оформити будинок одразу на нього, а не на його мати. Всі про це знали, це не було секретом. ОСОБА_1 не звертався до матері ОСОБА_3 з приводу того, що хоче бути спадкоємцем ОСОБА_4 , він знав, що будинок буде оформлено на ОСОБА_3 , що це є бажання баби.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1954 р., вони є батьками ОСОБА_1 , що підтверджується витягом від 31.10.2018 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та свідоцтвом від 03.07.1980 р. про народження (а. с. 15, 13), а також випливає з інших матеріалів справи.

У 1958 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим станом на 30.01.2018 р. (а. с. 16 - 17), та показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , головою двору за зазначеною адресою з 1958 р. по 1974 р. був ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 19).

За змістом статті 125 Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР, який був чинним на момент побудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , останній вважався таким, що належить подружжю на засадах спільної власності.

Тобто житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, за загальним правилом розмір їхніх часток у цьому праві на будинок у разі поділу будинку був рівним.

У 1974 р. фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 припинились, ОСОБА_5 почав проживати з сестрою у с. Садки Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується довідкою від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, довідкою від 07.05.2018 р. Виконавчого комітету Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 19, 18), показаннями свідка ОСОБА_8 , у подальшому, а саме - з 1976 р. до дня смерті ОСОБА_5 проживав у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області разом з ОСОБА_10 , що підтверджується довідками від 18.05.2018 р. та від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 20, 21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом від 10.05.2018 р. про смерть (а. с. 11).

Зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_5 , спадкоємцем останнього першої черги за законом був, зокрема, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у відповідності до пункту 1 частини першої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, вступивши у володіння та управління спадковим майном, а саме - на момент смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 користувався житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 : проживав там, обробляв земельну ділянку, доглядав худобу та виконував іншу роботу по домашньому господарству, що підтверджується довідкою від 24.09.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 22), а також довідкою від 02.10.2018 р. приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В. (а. с. 27).

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про існування інших спадкоємців ОСОБА_5 , які б прийняли спадщину, при цьому з довідки від 02.10.2018 р. приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В. випливає, що інформація щодо інших спадкоємців, окрім як ОСОБА_1 , у матеріалах спадкової справи відсутня (а. с. 27), а відтак Суд виходить з того, що такі спадкоємці відсутні.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_5 , у тому числі - права власності останнього, зокрема, право власності на 1/2 частку земельної ділянки та на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому право власності на інші 1/2 частки зазначеного майна залишилось у ОСОБА_4 .

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 у подальшому оформила право власності на земельну ділянку та на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , повністю на себе, після чого 27.03.2015 р. уклала з ОСОБА_3 два спадкових договори, які були посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, та зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, за умовами яких передавала після своєї смерті у власність ОСОБА_3 наведені земельну ділянку та житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями (а. с. 33, 34).

Зі змісту вказаних договорів вбачається, що житловий будинок має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, а земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом від 01.08.2017 р. про смерть (а. с. 10).

На підставі зазначених вище спадкових договорів ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку та на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією від 02.10.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а. с. 31 - 32).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити спадщину після смерті батька - ОСОБА_5 , як його спадкоємець першої черги за законом на 1/2 частку земельної ділянки та на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою від 02.10.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В., якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок (а. с. 28), та постановою від 13.03.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Юрчук Н.І., якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку (а. с. 26).

Відповідно до статті 1302 Цивільного кодексу України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

З наведеної норми випливає, що за спадковим договором набувач може набути право власності на майно, яке є власністю відчужувача.

Тобто майновими об`єктами спадкових договорів від 27.03.2015 р., укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, з урахуванням встановлених вище обставин щодо спадкування та права власності, могли бути не земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а їхня 1/2 частка, належна ОСОБА_4 , оскільки інша їхня 1/2 частка належала ОСОБА_1 як спадкоємцю ОСОБА_5 за законом, який прийняв спадщину.

Таким чином ці спадкові договори частково не відповідають статті 1302 Цивільного кодексу України, та порушують право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_5 до дня його смерті.

Згідно з частинами першою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що спадкові договори від 27.03.2015 р., укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, в частині передачі після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_3 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025), підлягають визнанню недійсними.

Абзацами першим - третім частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Виходячи з наведених порожень статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Суд у зв`язку з визнанням частково недійсними спадкових договорів від 27.03.2015 р., укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, ухвалює рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08) та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025), та визнає право власності на них за ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги зазначене вище обставини та норми законодавства України, Суд вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, не мають значення для розгляду і вирішення справи, а тому Суд не з`ясовує, чи дійсно ці обставини існували.

Зважаючи на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 3 203,40 грн. (сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову).

На підставі частини першої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2019 р., а саме - накладення арешту на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у зв`язку з задоволенням позову у їх застосуванні відпала потреба та їх існування перешкоджатиме виконанню рішення (реєстрації припинення та набуття права власності).

Керуючись статтями 141, 158, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 795, в частині передачі після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_3 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08).

3. Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08).

4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08).

5. Визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 798, в частині передачі після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_3 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025).

6. Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025).

7. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :07:001:0025).

8. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2019 р., а саме - накладення арешту на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

9. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 3 203,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 10.01.2022 р.