Справа № 342/509/21
Провадження № 22-ц/4808/1700/21
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Пнівчук О.В.,Бойчука І.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Семенціва В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду від 20 вересня 2021 року ухвалине у складі судді Федів Л.М. у м.Городенка у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні неповнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення прешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

Позовна заява мотивована тим, що 17.09.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Подружжя після укладення шлюбу проживали у с.Бабин Заставнівського району Чернівецької області. З 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Стверджує, що після фактичного припинення спілкування і окремого проживання їх син більшу частину часу проживав з батьком. 26.08.2020 року відповідачка з посторонніми людьми та застосуванням фізичної сили до позивача забрала сина проживати за своїм місцем проживання. З цього періоду відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. На підставі ст. 158 Сімейного Кодексу України позивач звернувся до Органу опіки та піклування Городенківського РДА Івано-Франківської області про визнання способів участі у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням органу опіки та піклування РДА №01-34/385 від 30.11.2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4 було встановлено порядок участі спілкування з сином. Однак відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування, продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивачу щодо побачень і спілкування з дитиною. Просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та встановити його участь у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином: - перший та третій тиждень місяця з 16:00 год п`ятниці до 15:00 год неділі за місце проживання батька чи в громадських місцях та зважати на стан здоровя дитини, погодні умови; - при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікулу за місцем проживання батька; -Один день Різдва та Великодніх свят за домовленістю; - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною.; - в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини на час, а саме святкові, памятні дні за погодженням з матірю дитини.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови, щопонеділка та щосереди з 16.00 год до 17.00 год., перші чотири зустрічі в присутності матері дитини, за місцем проживання матері або в громадських місцях (на дитячому майданчику),

- зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови, перший та третій тиждень місяця з 16.00 год п`ятниці до 15.00 год неділі, за місцем проживання батька чи в громадських місцях;

- за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька;

- один день ОСОБА_5 та Великодніх свят за домовленістю між батьками та згодою дитини;

- необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, електронного ( за наявності таких), поштового та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною;

- інші дні, не передбачені рішенням суду, а саме: святкові, пам`ятні дні за погодженням із матір`ю дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що ухвалюючи рішення суд неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Разом з тим, вважає, що незгода сина їхати з батьком куди-небудь пояснюється умисними та жорстокими відносно дитини діями ОСОБА_2 , коли він у 2020 році самовільно забрав сина та заявив, що не віддасть його назад, не зважаючи на почуття дитини до матері. Вважає, що суд не врахував прив`язаність та прихильність неповнолітнього сина до неї і такий розрив негативно вплине на психологічний розвиток дитини та має як наслідок страх сина щодо повторення таких дій зі сторони батька. Тому на даний час встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином без присутності матері однозначно буде травмуючим фактором для дитини та суперечить її інтересам і спрямоване тільки на забезпечення інтересів батька, що перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

19 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухвалине з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити його без змін .

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги просить їх задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що хоча між сторонами існує спір щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, вимоги позивача про те, що він бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні сина, є достатньо зваженими. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уже досяг шкільного віку та навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів, визначення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини у той спосіб, який викладений службою у справах дітей у висновку органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, ОСОБА_2 та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119 та на який погодився позивач, є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.Таким чином, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, надавши дозвіл на побачення з малолітнім сином.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачаєтьсчя і встановлено судом, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 вересня 2013 року зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 17 вересня 2013 року виконкомом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №2 від 21.04.2015, що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 21 квітня 2015 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області.

Також встановлено, що до 2019 року ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 та їхнім малолітнім сином проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з лютого 2020 року по червень 2020 року малолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом із матір`ю ОСОБА_1 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області.

У період з червня 2020 по серпень 2020 малолітній ОСОБА_4 проживав разом із батьком ОСОБА_2 у с.Бабин, Застанівського району Чернівецької області.

З серпня 2020 року по даний час малолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області.

З вересня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів.

Довідкою №797 від 13.11.2020 р. виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що місце проживання ОСОБА_1 з 17 листопада 2020 року по теперішній час, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновок органу опіки та піклування РДА 14.06.2021 року щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, ОСОБА_2 та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119.

Відповідно до копії Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складений 18.03.2021 начальником КЗЦСО Клим Т.Ф., головним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_6 та фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_7 та яким підтверджується, що фактично догляд за дитиною здійснює ОСОБА_1 мати. Дитина весела, активна, здорова. Фізичних та поведінкових ознак щодо жорстокого поводження з дитиною відсутні. Під час обстеження дитина була чиста та охайно вдягнена. Дитина забезпечена належним харчуванням, одягом, взуттям, книгами. Помешкання чисте, в будинку тепло. За результатами бесіди з дитиною ознак психологічного насильства не виявлено. Для з`ясування більш детального психологічного стану дитини рекоменовано звернутися до дитячого психолога.

Згідно копії комплексної психологічної характеристики сімейних відносин та психоемоційного стану дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 22.03.2021 встановлено, що за результатами діагностики батьківсько-дитячих відносин, найбільш значним головним та найбільш емоційним близьким членом сім`ї ОСОБА_8 вважає матір. Виняткового статусу надає собі. ОСОБА_9 емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько. Його ОСОБА_8 не включає до складу сім`ї. Досліджуваний стверджує, що проживає з матір`ю. Що стосується батька, то хлопчик стверджує, що той краде його від мами, при цьому заманюючи іграшками. Зі слів дитини він сумує за мамою, коли перебуває в тата. Діагностика емоційних відносин вказала, що по відношенню до матері ОСОБА_8 відчуває сильні ніжні та позитивні почуття, які від неї і отримує. По відношенню до батька ворожі та негативні почуття, які від нього і отримує. Матір хлопчик характеризує, як добру і веселу. Біологічний батько для дитини є символом владної та впевненої в собі людини, ототожнює його із хоробрістю, нетерпінням та агресивністю. Матір для ОСОБА_8 є символом відданості, вірності, пильності, хоробрості, захисту і самопожертви. ОСОБА_8 є чутливим до середовищ них впливів, а також до змін мікроклімату в соціумі. Наявна потреба в яскравих емоційних переживаннях, егоцентрична зосередженість на своїх проблемах, образливість. Діагностовано стрес, який викликаний незадоволеністю потреби в збереженні особистісної позиції, в повазі з боку значущих оточуючих.

Характеристикою, виданою директором Бабинського НВК за час роботи в навчальному закладі ОСОБА_2 зарекомендував себе як відповідальний, досвідчений працівник та умілий організатор. Добре володіє ситуацією у дитячому колективі, враховує в роботі індивідуальні особливості учнів. Має добру теоретичну підготовку, допомагає учасникам навчально-виховного процесу в оволодінні певними соціально-психологічними знаннями з метою саморегуляції для забезпечення фізичного і психологічного благополуччя, розвиває здібності адекватного і найбільш повного пізнання себе оточуючих людей. ОСОБА_2 поважають батьки, учні та колеги. Він врівноважена і доброзичлива людина.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції врахував, що орган опіки та піклування висловлював свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи. З приводу спірних правовідносин рішенням №119 виконавчого комітету Городенківської міської ради від 03 червня 2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, ОСОБА_2 та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.

Встановивши, що права ОСОБА_2 як батька порушуються матір`ю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із сином.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутність належних доказів чинення матір`ю перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, оскільки встановлені в ході судового розгляду та зазначені у матеріалах справи обставини свідчать про те, що позивачу чиняться такі перешкоди, що й спричинило звернення до суду з даним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Городенківського районного суду від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 17 грудня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук