Справа № 286/3723/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0598 га, кадастровий номер :03:000:0056, та площею 0,3335 га, кадастровий номер :06:000:0045, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району, і належали його бабі ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №013068 та серії ЖТ №013069, виданих 23.12.2002 на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №322 від 11.11.2002, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті баби за правом представлення, так як на день її смерті був неповнолітнім. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено, так як державні акти на них були видані не за життя, а після смерті спадкодавця.

В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслали лист, в якому просять спрву слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Копія списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ( а.с.12) свідчить, що членом КПС «Мир» під №364 значиться ОСОБА_2 .

Копія уточненого списку громадян-співвласників СТОВ «Великохайчанське» Овруцького району Житомирської області, що мають право на земельну частку (пай) підтверджує факт членства ОСОБА_2 у СТОВ «Великохайчанське».

З листа управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №І-30/0-0.1023-30/433-21 від 16.11.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0138281 був виписаний на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 19.03.1997 №92, згідно якого останній належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Мир» розміром 1,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становила 3566 грн..

Факт отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 , тобто спадкодавцем, 15.04.1999 підтверджується копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мир». Тобто, ОСОБА_2 є такою, що при житті набула право власності на земельну частку (пай) та відповідно і на спірні земельні ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2019.

На день її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0598 га та площею 0,3335 га, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району.

Відповідно до ч.5 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до повідомлення ДНК №2470/01-16 від 23.11.2021 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися.

Копія довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №403 від 16.03.2021 свідчить, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області. На день її смерті та протягом шести місяців після її смерті у вказаному будинку прописані та проживають: співмешканець ОСОБА_3 , 1938 року народження. Відповідно, до набрання чинності ЦК України (2004 року) спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців відповідно до положень діючого на момент смерті ЦК України (1963 року).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Позивач є онуком ОСОБА_2 та спадкоємцем за законом 1-ї черги відповідно до положень ч.2 ст. 529 ЦК України 1963 року, так як його батько, син спадкодавця, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті баби він був малолітнім, а тому є таким, що прийняв спадщину. Крім позивача, інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено, так як державні акти на них були видані не за життя, а після смерті спадкодавця.

Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.07.1994, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України від 27.10.2021, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.10.1996, а також витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.03.2021, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2426/02-31 від 18.11.2021 та повідомленням Овруцької ДНК №2470/01-16 від 23.11.2021.

Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна, а саме щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0045 і :03:000:0056 та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкові земельні ділянки.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 200, 206, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0598 га, кадастровий номер :03:000:0056, та площею 0,3335 га, кадастровий номер :06:000:0045, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району, і належали ОСОБА_2 .

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець