Номер провадження: 22-ц/813/4945/21
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання проведення електронних торгів продажу лоту GL22N018529, що відбулися 25 червня 2020 року, частково недійсними та скасування його результатів в частині продажу квартири

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання проведення електронних торгів продажу лоту GL22N018529, що відбулися 25 червня 2020 року, частково недійсними та скасування його результатів в частині продажу квартири.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання проведення електронних торгів продажу лоту GL22N018529, що відбулися 25 червня 2020 року, частково недійсними та скасування його результатів в частині продажу квартири задоволено частково.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації будь-яких речових прав щодо спірного майна, а саме квартири за реєстраційним №101, загальною площею 46,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Зустрічне забезпечення не застосовувалось.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року про вжиття заходів забезпчеення позову та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову. Стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 09.12.2021 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з метою недопущення дій щодо нерухомого майна, яке відчужене на спірних торгах, а також для запобігання в подальшому можливому ускладненню чи унеможливленню ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації будь-яких речових прав щодо спірного майна, а саме квартири за реєстраційним №101, загальною площею 46,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, за змістом ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, судом першої інстанції вищевказані вимоги законодавства не були дотримані, що фактично призвело до порушення прав Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк».

Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного.

Так, з виділених матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, яку в подальшому було змінено (а.с. 2-4, 22-24), представник позивача зазначала, що предметом позову є квартира за реєстраційним №101, загальною площею 46,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яку було продано на «голландському» аукціоні 25 червня 2020 року незаконним набувачем права власності на неї - АТ «Дельта Банк».

Представник позивача також зазначала, що на цей час очікується підписання договору із переможцем ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-07-000006-b від 25 червня 2020 року та роздруківкою з сайту PROZORRO ПРОДАЖІ, де зазначено підписання договору погоджено до 24 серпня 2020 року, а тому з метою забезпечення позову та оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» може бути здійснено відчуження нерухомого майна шляхом укладання договору купівлі-продажу із ОСОБА_2 , право власності на яке наразі оспорюється та фактично не набуто АТ «Дельта Банк», адже рішення не набрало законної сили, та у разі його скасування унеможливить виконання рішення суду, тому посилаючись на ст.ст. 149-151, п.2 ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 153, ч.3 ст. 154 ЦПК України, представник просила забезпечити позов шляхом встановлення заборони вчинення будь яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо спірного майна, а саме: квартири за реєстраційним №101, загальною площею 46,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яку було продано на відкритому аукціоні 25 червня 2020 року АТ «Дельта Банк».

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду із вказаною апеляційною скаргою, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» посилалася на те, що відповідно до інформації з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб(https://www.fg.gov.ua), який є загальнодоступним, АТ «Дельта Банк» починаючи з 03.10.2015 року знаходиться в процесі ліквідації та наразі Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону Україну «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»(далі - Закону), який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку.

Відповідно до ч. 1 п. 8, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення санкціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 38 Закону, уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 11 ст. 150 ЦПК України також передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює свої повноваження по ліквідації банку через упоноважених ним осіб, до яких переходять повністю функції керівництва банком, що ліквідується.

Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, оскільки є субєктом публічного права.

Таким чином, будь яке забезпечення позову шляхом обмеження реалізувати майно, яке є власністю банку, який ліквідується, суперечить прямим нормам права, а отже є недопустимим.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано норми п.18 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до цього Закону, їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або шляхом встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтована, оскільки суд першої інстанції в порушення зазначених вимог процесуального закону задовольнив заяву про забезпечення позову.

Більш того, слід зазначити, що під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, до суду надійшов Лист від Малиновського районного суду м.Одеси від 26.10.2020 року за вих. №521/11821/20/___2020 Вих., у якому місцевий суд направив на адресу апеляційного суду копію ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 26.10.2020 року, якою заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання проведення електронних торгів продажу лоту GL22N018529, що відбулися 25 червня 2020 року, частково недійсними та скасування його результатів в частині продажу квартири задоволено. Скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року, шляхом встановлення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації будь-яких речових прав щодо спірного майна, а саме квартири за реєстраційним №101, загальною площею 46,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.59-63).

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину незаконного набуття права власності шляхом визнання проведення електронних торгів продажу лоту GL22N018529, що відбулися 25 червня 2020 року, частково недійсними та скасування його результатів в частині продажу квартири відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С. Комлева