Справа № 194/978/21
Номер провадження № 2/194/352/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що28.10.2006 року він та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровській області у справі №2- 797/2009 від 07.12.2009 року шлюб між ними розірваний. Також, позивач зазначає, що на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області у справі №2-1414/2008 від 23.12.2008 року з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року та до досягнення дитиною повноліття. 22.09.2017 року в результаті скоєння кримінального правопорушення відносно нього, він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, забій головного мозку III ст. та інші тяжкі тілесні ушкодження голови. Станом на 01.03.2021 року він є особою з інвалідністю ІІІ групи та у зв`язку з чим тимчасового не працює. Крім того, на його утриманні також знаходиться непрацездатна мати пенсіонерка ОСОБА_4 .. Позивач зазначає, що вищезазначені фактичні обставини свідчать про те, що на день подання позовної заяви у нього змінився матеріальний стан та значно погіршився стан його здоров`я. У зв`язку з чим, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року по справі № 2-1414/2008 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини підтримав, посилаючись на погіршення свого стану здоров`я, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо вимог позивача заперечувала повністю, зазначила, що відповідач ще має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їхньої дитини, яку не сплачує.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 08.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5).

Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.12.2009 року, яке набрало законної сили 17.12.2009 року, шлюб між сторонами зареєстрований 28.10.2006 року, розірвано (а.с. 6).

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2008 року, яке набрало законної сили 06.01.2009 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7), про що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що 22 вересня 2017 року в результаті скоєння кримінального правопорушення відносно позивача останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, ушибу головного мозку III ст. та інші тяжкі тілесні ушкодження голови, та станом на 01.03.2021 року є особою з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим у нього змінився матеріальний стан та значно погіршився стан здоров`я.

Так, судом встановлено, що згідно з довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 053930, за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією 12.04.2019 року позивачу ОСОБА_1 з 01.03.2020 року встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 24), про що також свідчить Індивідуальна програма реабілітації інваліда від 12.04.2019 року (а.с. 30).

Крім того, згідно з довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 146485 від 29.03.2021 року, за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу ОСОБА_1 з 01.03.2021 року встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання, та позивачу показана лише праця без значного фізичного навантаження і рекомендовано лікування у сімейного лікаря, невролога та стаціонарне лікування (а.с. 9), про що також свідчить Індивідуальна програма реабілітації інваліда (а.с. 31).

Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря невропатолога з діагнозом: наслідки перенесеної важкої ЧМТ з легким правобічним геміпарезом, цедхімічним та судомним синодромом, та протягом 2017 - 2021 років згідно з програмами реабілітації інваліда проходив стаціонарне лікування відділені нейрохірургії № 2 КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечнікова», КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4», КНП «Тернівська центральна міська лікарня» Тернівської міської ради» через серію судомних нападів; в нанамнезі ЧМТ, забій головного мозку та епілепсія, що підтверджується наданими суду епікризами (а.с. 8, 22-23, 25-33, 59).

Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що позивачу 27.11.1990 року проведена операція дефекта міжшлункової перегородки, про що свідчить довідка Київського Науково-дослідницького інституту серцево-судинної медицини від 13.12.1990 року (а.с. 28), однак вказану обставину суд не бере до уваги, оскільки операція була проведена значно раніше, до виникнення обов`язку позивача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Також, суд критично відноситься до посилань позивача у позові на ту обставину, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що вона є пенсіонером, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 18.01.2006 року Пенсійним фондом України (а.с. 10), оскільки вказана обставина не є підставою відповідно до ст. 192 СК України для вирішення спірних правовідносинах щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, позивачем не надано до суду належних доказів, в порядку ст. 81 ЦПК України, щодо ОСОБА_4 є матір`ю позивача та доказів утримання непрацездатної ОСОБА_4 ..

Так, суд враховує, що розмір аліментів не повинен бути нижчим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, те що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України на однудитину стягується одна чверть заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на викладене, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки матеріальний стан позивача змінився, у зв`язку із погіршенням здоров`я та встановленням інвалідності, і за станом здоров`я не має можливості працювати, оскільки позивачу показана лише праця без значного фізичного навантаження, та проходження періодичного стаціонарного лікування в медичних закладах.

Постановляючи рішення, суд врахував положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що матеріальний стан позивача змінився у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, оскільки потребує постійного лікування, сторони мають рівні обов`язки з утримання дітей, враховуючи думку відповідача, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів для спростування вимог позивача, та ту обставину, що у позивача на утриманні перебуває єдина дитина, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що не порушує прав сторін, на які покладається рівний обов`язок з утримання дитини.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн..

На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 274 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року по справі № 2-1414/2008 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складено 10.12.2021 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін