Номер провадження 2/754/3620/21
Справа №754/3601/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання провести перерахунок нарахованих аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про зобов`язання провести перерахунок нарахованих аліментів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27.11.2017 року з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від її доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 22.08.2019 року з неї стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини від всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання.

Як зазначає позивач, в січні 2019 року вона переїхала на постійне проживання до свого чоловіка в АР Крим, де має дозвіл на тимчасове проживання строком до 21.01.2022 року, оскільки є громадянкою України та відмовилась приймати громадянство РФ. 20.09.2019 року вона була прийнята на роботу до приватного підприємця ОСОБА_6 відповідно до наказу № 77 від 20.09.2019 року на посаду продавця-касира з щомісячним окладом 11 300,00 рублів. На даній посаді вона працює по теперішній час, її оклад складає 12 500,00 рублів. Отримавши довідки про свої доходи, вона через свого представника звернулась до відповідача з заявою здійснити перерахунок заборгованості по аліментам відповідно до її доходів, які до її працевлаштування обчислювались із середньої заробітної плати працівника м.Києва, так як на момент стягнення аліментів вона не працювала та не проживала у м.Києві. Крім того, головний державний виконавець Попик О.В. після досягнення доньки ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 неправильно визначила розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.183 СК України стягнення повинно було продовжуватись в розмірі 1/6 частини. Її представник неодноразово зверталась до відповідача з вимогою зробити перерахунок заборгованості та 22.11.2020 року отримала лист відповідача про відмову в перерахунку заборгованості по аліментам.

Посилаючись на викладені обставини, позивач вважає, що відмова відповідача в проведенні перерахунку заборгованості по аліментам згідно діючого законодавства є грубим порушенням її прав та інтересів, а тому вона просить зобов`язати відповідача провести перерахунок її заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини з 24.09.2018 року, а на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини згідно її фактичних доходів відповідно наданих нею довідок за 2019 та 2020 рік, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 09.03.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29.06.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача - головного державного виконавця Попик О.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. 20.07.2020 року до відділу надійшла скарга представника позивача ОСОБА_8 з вимогою здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, на що було надано відповідне роз`яснення щодо проведення розрахунку заборгованості з урахуванням положень ч.5 ст.183 СК України. Крім того, до відділу надійшла заява про перерахунок заборгованості по аліментам, до якої додано копії довідок про доходи боржника (без зазначення, в якій саме валюті боржник отримує заробітну плату), завірені нотаріально та апостильовані Управлінням Міністерства РФ по Краснодарському Краю. Згідно печатки на вищезазначених довідка, приватний підприємець (роботодавець) зареєстрований в АР Крим, м.Феодосія, що є непідконтрольною територією України, а тому згідно ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказані довідки неможливо прийняти до уваги. Крім того, представнику позивача було повідомлено, що 12.12.2018 року набув чинності ЗУ № 0206 «Про припинення дії Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією». З урахуванням наведеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

08.07.2021 року до суду представником позивача ОСОБА_9 подано відповідь на відзив, в якому вона вважає безпідставним посилання відповідача на ч.5 ст.183 СК України при відмові в перерахунку аліментів на сина ОСОБА_4 , оскільки такий розмір аліментів має становити 1/6 частину, а не ј. Крім того, у відзиві безпідставно стверджується, що за наданими документами про заробіток позивача не можна зробити перерахунок аліментів, а також безпідставно вказано ст.ст.3, 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки приватний підприємець не є ані посадовою, ані службовою особою. Представник позивача зауважила, що надані довідки апостильовано, а як службова особа державний виконавець має можливість провести перевірку наданих довідок. З урахуванням наведеного представник позивача просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи обставини справи та наявність відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27.11.2017 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини її доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 07.03.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 22.08.2019 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини від всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, починаючи з 16.11.2018 року.

На виконання вказаних судових рішень було видано виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ЗВП № 61790187).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 09.11.2020 року, позивач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувала нараховані аліменти, внаслідок чого станом на 31.10.2020 року має заборгованість в розмірі 137 728,12 грн.

19.01.2020 року позивач, а 17.02.2020 року, 08.05.2020 року, 26.10.2020 року представник позивача ОСОБА_8 звертались до відповідача з заявами про проведення перерахунку заборгованості по аліментам, надавши довідки про заробітну плату позивача та вказуючи на неправильність визначення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина.

Листом відповідача від 19.11.2020 року представнику позивача відмовлено в проведенні перерахунку по аліментам.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач мотивує свої вимоги тим, що державним виконавцем неправомірно застосовано ч.5 ст.183 СК України при відмові в перерахунку аліментів на сина ОСОБА_4 , оскільки такий розмір аліментів має становити 1/6 частину, а не ј. Крім того, державний виконавець безпідставно посилається ст.ст.3, 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відмовляючись враховувати довідки про доходи позивача, отримані у АР Крим, а як службова особа державний виконавець має можливість провести перевірку наданих довідок.

Представник відповідача у відзиві проти позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свої підтвердження під час судового розгляду.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З вищевикладеного вбачається, що з моменту досягнення ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнення аліментів на її утримання за вищевказаним виконавчим листом припинилось, а розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина було зменшено до ј частини.

Проте, з моменту такого нарахування аліментів по день звернення до суду позивач дії державного виконавця з визначення такого розміру аліментів у встановленому законом порядку, в тому числі в порядку ст.447 ЦПК України, не оскаржувала, продовжувала сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі, тобто погодилась з ним.

З урахуванням наведеного, а також з урахуванням інтересів дитини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується вимог позивача про проведення перерахунку аліментів з урахуванням довідок про її доходи, то суд зауважує наступне.

Так, з довідок про доходи позивача за 2019 рік від 25.05.2020 року та за 2020 рік від 05.08.2020 року вбачається, що вони видані ФОП ОСОБА_6 , яка здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території України в АР Крим.

Заборгованість позивача обраховується з січня 2019 року за місцем реєстрації боржника у зв`язку з її переїздом на постійне місце проживання до АР Крим відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Крім того, відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України . У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Виходячи з аналізу норм частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, то під терміном «дана місцевість», враховуючи статтю 20 Закону України «Про виконавче провадження», слід розуміти місцевість, в якій проживає, перебуває, чи працює боржник та на яку поширюються повноваження органу державної виконавчої служби, який здійснює виконання рішення про стягнення аліментів.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 статті 9 цього Закону встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

З урахуванням наведених норм в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем правомірно розраховується розмір аліментів, виходячи з розміру середньої заробітної плати по м.Києву, тобто за місцем реєстрації позивача. Надані довідки про доходи позивача не можуть бути враховані судом, виходячи з вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Здійснення перевірки державним виконавцем щодо розміру доходів, отриманих позивачем на окупованій території, не є можливим, оскільки виключено можливість направлення будь-яких запитів до ПФУ АР Крим та інших органів, а доходи на території України позивач не отримує.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими. Інші доводи позивача та його представника на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову не дають. В зв`язку з наведеним, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.179, 183 СК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання провести перерахунок нарахованих аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складено та підписано 28 грудня 2021 року.

Суддя: