Номер провадження: 22-ц/813/9249/21
Номер справи місцевого суду: 523/5154/20
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», в особі представника Загорець Тетяни Олександрівни, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про захист прав споживачів,

встановив:

04.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Технополіс-1», та уточнивши вимоги, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte, який укладений 20.04.2019 року між ТОВ «Технополіс-1» та ОСОБА_1 , та зобов`язати ТОВ «Технополіс-1» повернути позивачу сплачені кошти у розмірі 7026,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.04.2019 року позивач ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Технополіс-1» смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte та комплектуючі до нього. Крім того, до рахунку продавець ТОВ «Технополіс-1» включив пункт «страховий платіж» на загальну суму 455,00 грн., який ОСОБА_1 , як споживач, не замовляв та не був сповіщений продавцем про можливість відмовитися від цієї послуги. У зв`язку з відсутністю у позивача під час придбання телефону паспорту громадянина України, договір страхування був формально оформлений на ОСОБА_2 .

Через 30 днів експлуатації смартфону, акумуляторна батарея у смартфоні здулася, що призвело до деформації його корпусу.

20.05.2019 року, у строк дії гарантії, ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Технополіс-1» з письмовою заявою, в якій просив замінити бракований смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte. Однак, у безкоштовному гарантійному обслуговуванні позивачу відмовлено з посиланням на п. 5 Умов гарантійних обов`язків.

Посилаючись на те, що діями ТОВ «Технополіс-1» грубо порушені його права як споживача, позивач ставив питання про задоволення позову.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що направлені на викривлення дійсних обставин справи.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Суд визнав недійсним договір купівлі-продажу від 20.04.2019 року виробу смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte, який укладений між ТОВ «Технополіс-1» та ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Також стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ТОВ «Технополіс-1» судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Технополіс-1» ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року, та постановлення нового, яким відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 25.10.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 25.10.2021 року

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 26.07.2021 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що із врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів у цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи із врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Також слід зазначити, що доповідач по даній справі суддя Сегеда С.М. в період з 09 серпня по 10 вересня 2021 року, а також суддя колегії суддів Цюра Т.В. в період з 05 по 24 серпня 2021 року, з 29 серпня по 17 вересня 2021 року та 19 жовтня по 21 жовтня 2021 року перебували у відпустці. У зв`язку з цим, підготовчі дії були проведені 23.10.2021 року, після чого розгляд справи призначено ухвалою суду від 23.10.2021 року та відбувся 25.10.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2019 року ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір купівлі-продажу смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte (а.с. 5, 6).

Допитана у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte придбаний для позивача ОСОБА_1

20.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про те, що у смартфоні Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte здулася акумуляторна батарея, що призвело до деформації корпусу смартфону (а.с.7).

В квитанції про прийом виробу смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte замовником зазначена ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно Акту № 300,089 від 31.05.2019 року у безплатному гарантійному обслуговуванні було відмовлено. Виявлено, що корпус смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte деформований, у безоплатному гарантійному обслуговуванні відмовлено на підставі гарантійних умов (ГТ): п.5 «Виробник не несе гарантійні зобов`язання в наступних випадках: д) якщо виявлені механічні ушкодження, що виникли після передачі товару споживачеві, пошкодження, викликані дією вологи, високих або низьких температур, корозією, окисленням, потраплянням всередину виробу сторонніх предметів, речовин, рідин, комах або тварин». Також в акті зазначено про можливість ремонту на платній основі за рахунок володільця приладу (а.с. 12).

03.07.2019 року ТОВ «Технополіс-1» запропоновано ОСОБА_1 прибути за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88 для підписання згоди у проведенні незалежної експертизи, а також визначення кола питань для проведення експертизи та вибору експертної установи.

Листом від 11.10.2019 року ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte не підлягає гарантійному ремонту у зв`язку з механічним ушкодженням, ОСОБА_1 зобов`язаний повернути продавцю виданий із обмінного фонду товар Смартфон TP-LINK Neffos C5 Plus 1/8 Gb Grey, та забрати у продавця смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte (а.с. 16).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

За змістом ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Водночас, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), як у справі, що розглядається, існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Тобто для встановлення наявності істотного недоліку товару необхідна наявність ознак: неможливість чи недопустимості використання товару; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення; наявність хоча б однієї з цих ознак він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим,ніж передбачено договором (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року справа №661/67/16-ц).

Відповідно до висновку АСЦ Пальмира Сервіс (Акт № 300,089 від 31.05.2019 року) виявлено, що корпус смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte деформований, у безоплатному гарантійному обслуговуванні відмовлено на підставі гарантійних умов (ГТ): п.5 «Виробник не несе гарантійні зобов`язання в наступних випадках:д) якщо виявлені механічні ушкодження, що виникли після передачі товару споживачеві, пошкодження, викликані дією вологи, високих або низьких температур, корозією, окисленням, потраплянням всередину виробу сторонніх предметів, речовин, рідин, комах або тварин». Також в акті зазначено про можливість ремонту на платній основі за рахунок володільця приладу (а.с. 12).

Зважаючи на те, що смартфон, згідно висновку від 31.05.2019 року, має ознаки механічного пошкодження, які є порушенням правил експлуатації товару, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про часткове за доведення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеним між ТОВ «Технополіс 1» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Технополіс-1» укладено договір купівлі-продажу смартфону Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte, вартістю 6044,00 грн. Також 20.04.2019 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір добровільного страхування строком на один рік.

Позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу смартфону подано ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , волевиявлення якої та усвідомлення реальності правочину, якою оцінювалося судом під час постановлення рішення про визнання недійсним правочину. Оцінки суду щодо волевиявлення третьої особи, яка не є позивачем у даній справі, не можуть створювати обов`язки та наслідки щодо позивача, який не є стороною спірного правочину.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що смартфон Samsung Galaxy А30 3|32GB Whіte пошкоджено з вини відповідача, та зважаючи на те, що позивач не є стороною правочину, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Технополіс-1», колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги представника ТОВ «Технополіс-1», останній сплатив судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1261,20 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, апелянт не має права на відшкодування судових витрат за рахунок позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, та у відповідності до вимог, передбачених ч.7 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе компенсувати ТОВ «Технополіс-1» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1261,20 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, суд порушив норми матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки зазначена справа згідно п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1261,20 грн. (одну тисячу двісті шістдесят одну гривню 20 копійок) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра