справа № 563/1639/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Загородько Н.А., розглянувши заяву ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію, -

встановив:

До суду надійшла вказана заява про видачу судового наказу.

На виконання вимог ч.4 ст.165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, на запит суду надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла.

Згідно з п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.42 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

За змістом ст.ст. 46-47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Тобто, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в день смерті.

Норми ст. 55 ЦПК України вказують, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тому процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядкуст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни боржника, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі. При цьому в зв`язку зі смертю боржника у правовідносинах, що склалися у даній справі, має місце перехід обов`язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов`язки останніх.

Питання про задоволення вимог кредитора у разі смерті боржника врегульовані ст. 1281 ЦК України, якою встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття провадження у справі спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

З урахуванням того, що заяву було пред`явлено до боржника після його смерті, то за життя боржник не набув процесуальних прав та обов`язків учасника цього судового процесу, з огляду на що такі не набуті за життя процесуальні права та обов`язки не могли перейти до інших осіб, що випливає також із положень ст.ст.1218, 1219 ЦК України. При цьому береться до уваги, що нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред`явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов`язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Положення ст.ст. 1218 і 1219 ЦК України передбачають, що перехід в зв`язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах обов`язків до його спадкоємців, передбачає право кредитора на пред`явлення вимоги про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, а не до померлої особи.

Згідно із п.1 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Заявник відповідно до ст.4 ЦПК України не позбавлений права в майбутньому, у випадку встановлення спадкоємців, звертатися з позовом до суду саме до них, а не померлої особи, і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола та обсягу спадкового майна.

Крім того, процесуальний закон не регламентує вирішення питання залучення до розгляду справи в порядку наказного провадження правонаступників, а також вчинення інших процесуальних дій, пов`язаних із необхідністю встановлення кола спадкоємців. З пред`явленою на даний час вимогою заявник може звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Зокрема у ч.2 ст.161 ЦПК України зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла, а правоздатність її згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України припинено, тому необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст.165, 166, 353, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя