Справа № 446/2723/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
секретаря судового засідання Груба Л.М.
в с т а н о в и в:
Позивач подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.
На підставі ч.3 ст .131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.01.1989 року, яке видане на підставі рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради № 15 від 19.01.1989 року, що житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до типу господарств «колгоспний двір», головою якого є ОСОБА_3 . Дане будинковолодіння як майно колгоспного двору 31.01.1989 року зареєстроване Червоноградським МБТІ в реєстрові книзі під № 397.
З витягу погосподарської книги с.Батятичі Кам`янка-Бузької міської ради вбачається, що станом на 1991 року за адресою: АДРЕСА_1 рахувалось господарство ОСОБА_3 , яке відносилось до суспільної групи господарств - «колгоспний двір», у якому проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 - голова двору, одна.
Отже, випискою з погосподарської книги сільської ради підтверджується, що вищезазначений житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року і у ньому проживала тільки голова двору ОСОБА_3 .
Із заповіту, який 20.02.1996 року складений ОСОБА_3 вбачається, що остання на випадок своєї все майно заповіла своєму синові ОСОБА_4 . Даний заповіт нотаріально посвідчений секретарем Жовтанецької сільської ради, реєстр № 57.
У зв`язку зі змінами законодавства, існування колгоспних дворів було припинено після 15 квітня 1991 року.
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке 08.02.1997 року видане Батятицькою сільською радою вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .
З довідки виданої Батятицьким старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради №213 від 31.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею без реєстрації проживали: син - ОСОБА_4 та онук - ОСОБА_2 .
Із свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , яке видане виконавчим комітетом Батятицької сільської ради вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 67 років помер ОСОБА_4 .
З довідки №212, яка 31.03.2021 року видана старостою Батятицького старостинського округу вбачається, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним постійно проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_2 .
З довідки № 203, яка 25.03.2021 року виданою старостою Батятицького стростинського округу вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Батятицькою сільською радою не посвідчувався.
Таким чином, оскільки на день смерті ОСОБА_4 , разом з ним проживав його син ОСОБА_2 , тому останній вважається таким, що після смерті свого батька за законом фактично прийняв все спадкове майно, у тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 , однак до нотаріуса за видачею спадкового свідоцтва не звертався.
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке 24 лютого 2021 року видане Кам`янка-Бузьким відділом РАЦС вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 .
З довідки №202, яка 25.03.2021 року видана старостою Батятицького старостинського округу вбачається, що заповіт від імені Лютого Тараса Васильовича Батятицьколю сільською радою не посвідчувався.
Оскільки нині покійний ОСОБА_2 після смерті батька залишився один, так-як власної сім`ї не мав, часто хворів та потребував сторонньої допомоги, тому догляд і піклування за ОСОБА_2 (як і перед тим за його батьком) більше п`яти років здійснювався мною - ОСОБА_1 , що також підтверджується відповідним актом, який складений старостою Батятицького старостинського округу , реєстр № 177 від 16.03.2021 року.
Коли позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення права на спадкове майно їй було відмовлено, оскільки на житловий будинок, який має статус майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 не отримали спадкових свідоцтв ні спадкодавець за заповітом її син - ОСОБА_4 , ні її онук ОСОБА_2 .
Факт відмови підтверджується письмовим повідомленням нотаріуса № 149/01-16 від 05.11.2020року.
Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права.
Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.
Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.
У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.
Позивач: ОСОБА_1 (с. Батятичі Кам"янка-Бузького району Львівської області).
Суддя : Самсін М.Л.