Єдиний унікальний номер №943/1730/21
Провадження № 2/943/1391/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.,

за участю представника позивачки адвоката Малиняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ « Бізнес позика», третя особа нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Малиняка В.А. звернулася до суду із указаним позовом. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14058, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем від 22 червня 2021 року щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №138589-КС-002 від 07.01.2021. Також просить стягнути із відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. та судовий збір в сумі 908,00 грн.

Ухвалою судді від 08.09.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

В судовому засіданні адвокат Малиняк В.А. висловив думку щодо доцільності закриття провадження в цій справі, зважаючи на те, що його довірителька (позивачка ОСОБА_1 ), як виявилось, зареєстрована як фізична особа підприємець, про що йому на час звернення до суду із цим позовом не було відомо, а відтак в такому випадку даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідач та третя особа в судове засідання повторно не з`явились, незважаючи на повідомлення їх судом про час, місце і дату судового засідання.

Розглянувши питання про закриття провадження у справі, оглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника позивачки, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК).

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судом встановлено, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Натомість сторонами в цьому спорі є суб`єкти господарювання: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (позивачка) і ТзОВ «Бізнес позика», про що вбачається зі спірного виконавчого напису нотаріуса №14058 від 22.06.2021. При цьому, як встановлено судом, що спірний виконавчий напис виданий нотаріусом на підставі Договору про надання кредиту №138589-КС-002 від 07.01.2021, із якого вбачається його укладення між ТзОВ «Бізнес позика» (кредитодавець) і ФОП ОСОБА_1 (позичальник).

Аналогічно убачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем (державна реєстрація проведена 18.12.2012 за №0002264 Буською районною державною адміністрацією); основний вид діяльності (роздрібна торгівля).

Таким чином, спір у даній справі виник із господарського правочину, укладеного між юридичною особою (ТзОВ «Бізнес позика») та фізичною особою підприємцем (ФОП ОСОБА_1 ).

Натомість в силу вимог частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Водночас, справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, - розглядають господарські суди відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України.

Згідно частини першої статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу (ч. 1 ст. 128 ГК України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду виключно в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

При цьому, суд роз`яснює позивачці, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції Господарського суду міста Києва, оскільки в силу приписів частини першої статті 21 ГПК України (позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача), зважаючи на місцезнаходження відповідача (ТзОВ «Бізнес позика») у місті Києві 01133 по вул. Генерала Алмазова, 13 офіс 524 ().

Частиною другою статті 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відтак, ураховуючи наведене, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити, оскільки справа не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства України (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Окрім того, в силу положень статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 цього Закону).

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому сплачений позивачкою розмір судового збору в сумі 908,00 грн. (квитанція №0.0..1 від 19.08.2021) підлягає поверненню позивачці.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 19, 43, 49, 141, 259, 255, 256, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ « Бізнес позика», третя особа нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) згідно квитанції № 0.0..1 від 19.08.2021 року.

Роз`яснити позивачці ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи належить до юрисдикції Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено: 29 грудня 2021 року.

Суддя Кос І. Б.