Справа № 658/3548/21
(провадження №2/658/1577/21)
14 грудня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю: секретаря Яковлєвої А.В.
представника позивача Кубатко-Писаренко Ю.В.
представник органу опіки та піклування Назарової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Каховці Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №658/3548/21 за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Кубатко-Писаренко Юлія Володимирівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Каховської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд
У серпні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1998 року виданого Виконавчим комітетом Каховської міської ради. У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані члени її сім`ї, а саме онук ОСОБА_5 , який також є співвласником квартири, правнуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте , фактично у квартирі проживає лише позивач. Шлюб між батьками правнуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 16.09.2020 року. Відповідачі зареєстровані на території Російської Федерації за місцем проживання матері. Батько дітей, також зареєстрований та проживає на території Російської Федерації за іншою адресою. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно з батьками, не знявшись з реєстрації у вказаній квартирі, з 2014 року виїхали до Російської Федерації (м.Москва) та за період часу з 2018 року по сьогоднішній день вони не приїжджали за зареєстрованим місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 . Оскільки, ОСОБА_5 є співвласником квартири зняти його з реєстрації місця проживання не можливо. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинила. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 27.10.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Кубатко-Писаренко Ю.В. на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник органу опіки та піклування Назарова О.С. в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає що визнання малолітніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням буде порушувати права відповідачів.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причину своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.02.1998 року, виданого Виконавчим комітетом Каховської міської ради.
Згідно довідки відділу реєстрації Каховської міської ради від 04.10.2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані чотири особи, що також підтверджується копією домової книги.
Згідно акту про фактичне проживання за адресою АДРЕСА_2 , комісією встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2018 року не проживають по теперішній час.
Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції, чч.1, 2 ст.321 ЦК України, власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.
У відповідності до ст.317 та ст. 319 ЦК України власникові належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження його майна. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону, однак зобов`язаний при здійсненні своїх прав додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Разом з тим, згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи рішення суду.
У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. 406 ЦК України.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду з підстав припинення обставин, що були підставою для встановлення сервітуту, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений і в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Законодавче визначення поняття сім`ї встановлено у ст.3 СК України та передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Стаття 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача відносить дружину наймача, їхніх дітей і батьків; також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство.
Судом встановлено і жодною із сторін не заперечується, що ОСОБА_5 є співвласником квартири, та є батьком неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи у розумінні ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї співвласників житла, набули сервітутне право користування вказаним житлом.
За позицією позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право користування вказаним житлом, оскільки більше року не проживають у спірній квартирі.
В якості правової підстави позову ОСОБА_2 посилається на ч.2 ст. 405 ЦК України, згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Проте, квартира за адресою АДРЕСА_2 , є спільною частковою власністю позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який є батьком відповідачів, в силу положень ст.ст. 242, 319, 321 ЦК України останні не втратили право користування спірним житловим приміщенням, оскільки положення ч. 2 ст. 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, що виникли між сторонами і не є підставою для задоволення позову.
Разом з тим суд зазначає, що встановлене ч. 1 ст. 405 ЦК України сервітутне право відповідачів на користування житловим приміщенням, як членів сім`ї інших співвласників квартири, не є порушенням права власності позивача.
Отже, враховуючи, що предметом позову є вимога про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування всією квартирою, позивач є власником лише її частини, а інші співвласники аналогічних вимог не заявляли, тому підстави для задоволення позову відсутні.
За встановлених обставин, враховуючи баланс інтересів сторін та вимог пропорційності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання її неповнолітніх правнуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою, є безпідставними, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, оскільки у майбутньому неповнолітні діти будуть мати можливість визначити свої місце проживання самостійно, відповідно до положень частини четвертої статті 29 ЦК України.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Кубатко-Писаренко Юлія Володимирівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Каховської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 17.12.2021 року.
Суддя В. В. Лященко