Справа № 2-3374/08
Провадження № 6/521/595/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Роїк Д.Я., розглянувши матеріали справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександра Євгеновича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , за участі стягувача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександра Євгеновича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , за участі стягувача: ОСОБА_2 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександра Євгеновича перебуває ВП № 66324047 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3374/08 від 06.07.2011 року що видам Малиновський районний суд м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 424000грн що еквівалентно 53000 доларів США.

10.08.2021 року не вдалося провести опис майна, оскільки встановлено, що на даний час в квартирі мешкають квартиранти, які орендують зазначену квартиру у ОСОБА_1 . Однак впустити виконавця до квартири відмовились. Відсутність доступу до квартири унеможливлює подальше проведення виконавчих дій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист з метою виконання заочного рішення від 12.01.2009 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 424000грн., що еквівалентно 53000 доларів США.

29.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. відкрито виконавче провадження №66324047.

З інформаційної довідки №268153728 від 29.07.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 належить 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , та 1/1 квартири ; АДРЕСА_2 .

З акту приватного виконавця від 10.08.2020 року вбачається, що боржника вдома не було виявлено. Потрапити до квартири не було змоги, оскільки у вказаній квартирі проживають квартиранти, які орендують квартиру у ОСОБА_1 і впустити приватного виконавця до приміщення квартири вони відмовились.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Приватним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до квартири, яка на праві власності належить боржнику, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а також не встановлено і не перевірено, що боржник проживає у вказаній у поданні квартирі та, що дані обставини не підтверджуються належними і допустимими доказами.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджала вільному доступу приватного виконавця до свого житла.Суд не бере до уваги надані приватним виконавцем акту від 10.08.2020 року про здійснення виходу за місцем проживання боржника оскільки він був складений з порушеннями, без залучення понятих.

Також, суд звертає увагу, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень не були вручені боржнику, а останній належним чином не викликався до приватного виконавця, матеріали клопотання не містять повідомлення з підписом боржника про вручення.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 258-260, 263-265, 353, 354, 439, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександра Євгеновича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , за участі стягувача: ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Д.Я. Роїк