Справа № 308/3691/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2020 р. (у складі судді Зареви Н.І.) за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» про відшкодування завданої шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у квітні 2020 р.

Просив:

-стягнути з відповідача на свою користь 39057,32 грн. у відшкодування завданої шкоди;

-стягнути з відповідача на свою користь 2102 грн. у відшкодування судового збору та 11 000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 10.06.2019 р. сталася ДТП за участю двох автомобілів. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», допустив зіткнення із автомобілем «KIA» під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.09.2019 р. ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

12.06.2019 р. позивачем було надано страховику повідомлення про ДТП.

Експертом ТОВ «СОС Сервис Україна» 18.06.2019 р. було проведено візуальний технічний огляд транспортного засобу позивача та складено відповідний протокол.

За результатами оцінки, проведеної ТОВ «СОС Сервис Україна» від 02.08.2019 р., вартість відновлювального ремонту складає: 56715,87 (без ПДВ) - без урахування коефіцієнту зносу; 39676,48 грн. - з ПДВ на запасні частини та матеріали з урахуванням коефіцієнту зносу - 67,07 %; 35708,07 грн. - без ПДВ на запасні частини та матеріали та з урахуванням коефіцієнту зносу - 67,07 %.

Страховим актом № UA 025/L01/01від 10.09.2019 р. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визнала ДТП, що мала місце 10.06.2019 р. страховим випадком і на підставі умов договору страхування і розрахунку страхового відшкодування до акту № UA 025/L01/01 прийняла рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 35 708,07 грн. Указана виплата була отримання позивачем 11.09 2019 р.

Проте, фактичні витрати, понесені позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП, перевищують суму, що була відшкодована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Реальні витрати позивача на відновлювальний ремонт складають 78733,80 грн. (разом із ПДВ).

Відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні завданих йому збитків, тому сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу на момент пред`явлення позову складає 39057,32 грн. (78733,80 грн. - 35708,07 грн.).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване недоведеністю позовних вимог.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі,та вирішити питання розподілу судових витрат, понесених позивачем як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-рішення суду першої інстанції не узгоджується із останньою правовою позицією, висловленою ВП ВС у справі № 755/18006/15 від 04.07.2018 р.;

-цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», сума відшкодування ОСОБА_1 не перевищує страхового ліміту 100000 грн., тому належним боржником і відповідачем по справі є саме ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»;

-судом першої інстанції не враховано надані позивачем докази понесених витрат, натомість надано перевагу звіту про оцінку транспортного засобу виконаного на замовлення страхової компанії, який є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи.

У судовому засіданні представник позивача-апелянта - адвокат Лещинець Л.В., підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі. Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повістки).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, із таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, який становить 100000 грн., у межах вартості відновлювального ремонту з урахуванням ознак зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, який відповідно до висновку експертного дослідження спеціаліста автотоварознавця за №635Е_SOS_-54 від 02.08.2019 р. складає 39676,48 грн. Указані грошові кошти страховик перерахував позивачу в повному обсязі, що підтверджує і сам позивач у своїй позовній заяві.

Відтак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виконало в повному обсязі свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування позивачу на умовах та в порядку, визначених ст.22.1 , 29, п.34.4 ст. 34 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, вимоги позивача про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволенню не підлягають, оскільки шкода відшкодовується саме особою, яка її завдала, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1187 ЦК України. Будь-яких доказів того, що завдану позивачу шкоду було також заподіяно неправомірними діями відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», матеріали справи не містять.

При цьому, суд першої інстанції установив наступні факти й обставини.

-10.06.2019 р. о 12.00 у с. КоритняниУжгородського району по вул. Духновича, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Духновича та вул. Вишневої, перед початком руху не впевнився в безпечності, здійснив наїзд з другорядної дороги та допустив зіткнення з автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху;

-Постановою Ужгородського міськрайонного суду в справі про адміністративне правопорушення за № 308/6847/19 від 10.09.2019 р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

-Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за №UA025 від 12.06.2019 р. позивач звернувся до страховика ОСОБА_2 - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», з метою отримання страхового відшкодування;

-Згідно з дослідженням спеціаліста-товарознавця 635Е_SOS_-54 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 02.08.2019 р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля KiaMagentis GE 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 39676,48 грн., без ПДВ - 35708,07 грн.;

-Відповідно до ремонтної калькуляції № 215217 від 10.06.2019 р. щодо автомобіля марки KiaMagentis GE 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальна сума вартості робіт складає 10404 грн., загальна сума фарбування - 14363,23 грн., загальна сума запчастин - 31948,64 грн., а вартість ремонту - 56 715,87 грн.;

-Як видно зі страхового акту №UA25/L01/01 цивільно-правової відповідальності від 10.09.2019 р., за договором страхування № АМ9208568 від 13.12.2018 р., в якому страхувальником виступає ОСОБА_2 , страховик ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визнало подію,яка мала місце 10.06.2019 р. по вул. Духновича в селі Коритяни, страховим випадкомі прийняло рішення щодо виплати позивачу відшкодування в розмірі 35708,07 грн.;

-Згідно з розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № UA25/L01/01 вартість відновлюваного ремонту складає 56715, 87 грн., а розмір збитків - 35708,07 грн.;

-Відповідно до калькуляції ремонту автотранспортного засобу «КІА MAGENTIS», належного позивачу, проведеної ПП ОСОБА_3 за № 43 від 04.03.2020 р. вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу без ПДВ складає 77395,67 грн., з ПДВ - 92874,8 грн.;

- ОСОБА_1 було отримано 35708,07 грн. страхового відшкодування 11.09.2019 р., у той час як фактичні витрати, понесені останнім на відновлювальний ремонт щодо усунення пошкоджень, отриманих внаслідок вищевказаної ДТП, складають 78559,50 грн. без ПДВ та 78733,80 грн.із ПДВ;

-Згідно з повідомленням ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за вих. 1965-31, по страховій справі №UA025 було прийняте рішення про здійснення доплати ПДВ у розмірі 3968, 41 грн.

У зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності, який складає 100000грн. у межах вартості відновлювального ремонту з урахуванням ознак зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, який відповідно до висновку експертного дослідження спеціаліста автотоварознавця за №635Е_SOS_-54 від 02.08.2019 року становить 39676,48 грн. Указані грошові кошти страховик перерахував позивачу в повному обсязі, що підтверджує і сам позивач у своїй позовній заяві.

Суд першої інстанції визнав, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виконало в повному обсязі свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування позивачу на умовах та в порядку, визначених ст. 22.1, 29, п.34.4 ст. 34 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окрім цього, позивач підтвердив свою згоду щодо організації проведення незалежної оцінки розміру збитків з метою визначення страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», про що свідчить його підпис у бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.06.2019 року, в якому містяться відомості про таке інформування.

Суд не взяв до уваги ремонтну калькуляцію №43 від 04.03.2020 року, подану позивачем на підтвердження майнових вимог та факту заниження вартості складових запчастин автомобіля відповідачем, оскільки вона не є належним доказом розміру збитків, з огляду на положення ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 753/21177/16-ц від 19.09.2018 р.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Неоспореними обставинами у справі є факт ДТП, унаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль KiaMagentis GE 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП і виплата ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 35708,07 грн.

Оспореною обставиною є розмір страхового відшкодування, який на думку позивача, має складати 78733.80 грн. (згідно з ремонтною калькуляцією № 215217 від 10.06.2019 р.) і є завданою шкодою (збитками).

За загальним правилом під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, оскільки, на думку позивача, вартість майнового збитку, завданого йому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений відповідачем розмір страхового відшкодування, то різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненнюіз винної особи, а не зі страховика (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), не зважаючи на те, що заявлена позивачем шкода вкладається у розмір ліміту відповідальності страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 754/1114/15-ц (провадження N 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі N 587/1080/16-ц (провадження N 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі N 370/2787/18 (провадження N 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі N 753/4696/16-ц (провадження N 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі N 755/5374/18 (провадження N 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі N 756/2632/17 (провадження N 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з цим довід апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», сума відшкодування ОСОБА_1 не перевищує страхового ліміту 100000 грн., а тому належним боржником і відповідачем по справі є саме ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на вимоги матеріального законодавства і правовівисновки Верховного Суду.

Апеляційне твердження про те, що судом першої інстанції не враховано надані позивачем докази понесених витрат, натомість надано перевагу звіту про оцінку транспортного засобу виконаного на замовлення страхової компанії, який є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, не заслуговує на увагу через таке:

-згідно з повідомленням ОСОБА_1 про дорожньо-транспортну пригоду від 12.06.2019 р. останній був проінформований, що на вимогу ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» власник майна (довірена особа) доручає ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» організацію проведення незалежної оцінки (вартості) розміру збитків з метою визначення розміру страхового відшкодування;

-розмір страхового відшкодування ґрунтувався на дослідженні спеціаліста автотоварознавця№ 635Е_SOS_-54 від 02.08.2019№ 635Епро оцінку автомобіляKiaMagentis GE 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 02.08.2018 р., із яким позивач фактично погодився і не оспорював у встановленому порядку;

Довід апелянта про те, що рішення суду першої інстанції не узгоджується із останньою правовою позицією, висловленою ВП ВС у справі № 755/18006/15 від 04.07.2018 р., є безпідставним, оскільки правовідносини у справі, що переглядається, є відмінними від правовідносин у справі, яка стала предметом правового аналізу ВП ВС у вказаній постанові.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2020 р. залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 17.09.2021 р.

Судді: