Справа №705/291/20
2/705/590/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Годік Л.С.
при секретарі судового засідання Заболотній Т.М.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
В позовній заяві позивач зазначає, що 01 листопада 2017 року близько 20 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «DAEWOO Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, по АДРЕСА_1 , здійснюючи маневр автомобілем для розвороту і рухаючись заднім ходом, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_4 ..
Вказує на те, що на той час була вже темна пора доби, але не було ніяких опадів або інших чинників, які перешкоджали б водію під час керування своїм автомобілем їх побачити та загальмувати, або якимось іншим способом уникнути наїзду.
Водій автомобіля, здійснивши наїзд на них з дружиною, не гальмував і не зупинявся, а продовжував рухатися заднім ходом, внаслідок чого заднім бампером зіткнувся з металевими воротами домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого вже автомобіль зупинився незалежно від волі водія.
Від наїзду автомобіля та послідуючого падіння на землю і забиття голови він втратив від болю на деякий час свідомість, а коли прийшов до тями, то виявив, що його обидві ноги знаходилися під кузовом вказаного автомобіля.
Згодом на місце події прибула жінка, яка себе назвала власницею автомобіля, просила не викликати працівників поліції та не оформляти ДТП, обіцяючи самостійно доправити їх в лікарню, оплатити лікування та відшкодувати завдану їм шкоду.
При цій розмові до них приїхав автомобіль швидкої допомоги, і на ньому їх з дружиною було доставлено в Уманську міську лікарню.
Від вказаного наїзду зазначеного автомобіля він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому мало-гомілкової кістки лівої гомілки без зміщення та забійні садна обох гомілок, забій голови.
Відразу після наїзду на нього зазначеного автомобіля з 01 листопада 2017 року до 15 листопада 2017 року він лікувався амбулаторно в Уманській міській поліклініці, однак, зважаючи на важкий стан здоров`я, з 16 листопада 2017 року і до 27 листопада 2017 року він вимушений був проходити стаціонарне лікування в хірургічному відділенні Уманської міської лікарні. Вказані факти підтверджуються довідкою №1374 з КП «Уманська міська лікарня» від 01.11.2017 року та епікризом хворого ОСОБА_1 від 27.11.2017 року. Також вказані факти підтверджуються відповідними записами в карточці обліку хворого ОСОБА_1 та п`ятьма світлинами із зображенням хворого ОСОБА_1 із ранами на його тілі.
Однак і на даний час відновлення його здоров`я від вказаного наїзду на нього зазначеним автомобілем, внаслідок чого ним було отримано тілесні ушкодження, в повному обсязі не настало, через що він вимушений проходити курс амбулаторного лікування в КП «Уманська міська лікарня» та постійного відвідування лікарів щодо погіршення слуху.
Від травм голови під час наїзду на нього автомобілем під керуванням відповідача він почав поступово втрачати слух, внаслідок чого вимушений був неодноразово виїздити в м. Черкаси в сурдологічний центр Черкаської обласної лікарні, де і вимушений був придбати слуховий цифровий апарат, яким на даний час користується.
При зазначених обставинах у вказаному місці та часі в результаті ДТП за участю ОСОБА_3 , водія вказаного транспортного засобу, він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому мало-гомілкової кістки лівої гомілки без зміщення та забійні садна обох гомілок.
Однак, судово-медичне дослідження тяжкості нанесених йому при зазначеній ДТП тілесних ушкоджень встановило, що тілесні ушкодження ОСОБА_1 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Копію вказаної постанови слідчий направив начальнику Уманського ВП ГУНП в Черкаській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 705/1841/18, 3/705/1518/18 від 17.09.2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Постановою апеляційного суду Черкаської області по справі №705/1841/18, провадження №33/793/1400/18 від 14.12.2018 року постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2018 року скасовано та прийнято нову постанову, згідно якої було визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження закрито на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
За час лікування амбулаторно в КП «Уманська міська поліклініка» з 01.11.2017 року по 15.11.2017 року, та з 28.11.2017 року по 10.02.2018 року ним було витрачено кошти в загальному розмірі 1671 грн. 83 коп..
Також за вказаний час стаціонарного лікування в хірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 16.11.2017 року по 27.11.2017 року включно ним було витрачено особисті кошти в загальному розмірі 3180 грн.35 коп..
Внаслідок наїзду на нього автомобіля відповідача йому безповоротно було пошкоджено нові штани, куртку на суму 1800 грн..
В результаті отримання належної медичної допомоги по втраті слуху внаслідок завданої відповідачем від ДТП травми ним було витрачено особисті кошти в розмірі 8535 грн. 94 коп..
Також при підготовці позовної заяви, ним було витрачено кошти на ксерокопіювання документів на загальну суму 469,50 грн..
Окрім нанесеної йому протиправними діями відповідача матеріальної шкоди, йому також була ним нанесена і моральна шкоду, яку він оцінює в 100000 грн.
Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок наїзду на нього та на його дружину автомобіля під керуванням відповідача у нього виникли значні ускладнення і психічного здоров`я. Він глибоко переносив, і продовжує до цього часу переносити, важкі моральні страждання з приводу наїзду на нього та одночасно на його дружину, в зв`язку з чим мав довгий період часу невпевненості в собі та навіть фізичну слабкість. Отримав приниження своєї гідності, тимчасово втратив нормальний сон і відпочинок, мав фізичну біль, не мав можливості самостійно рухатись та постійно потребував сторонньої допомоги, яку надавали діти, що для нього було дуже важко переносити психологічно.
Згідно норм чинного законодавства вважає, що він має право на відшкодування завданої йому ОСОБА_3 матеріальної та моральної (немайнової) шкоди.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Позивач зазначає, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, а тому вимушений звернутись з позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений, до суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відгуку щодо позову не надав.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подав до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 01.11.2017 року о 21 год. 00 хв. на вул. І.Богуна, 17/2 м. Умань, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Daewoo, д/н НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .. Внаслідок наїзду ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження та пошкоджено майно ОСОБА_1 , а саме одяг в який він був одягнений (а.с. 80).
Відповідно до Постанови слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Сидоренко С.П. від 27.03.2018 р. було змінено фактичні обставини у кримінальному провадженні по факту ДТП за участю водія ОСОБА_3 та пішоходів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в частині спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення в діях водія ОСОБА_3 , змінивши статус ОСОБА_1 з потерпілого на свідка. Копію постанови вирішено направити начальнику Уманського ВП ГУНП в Черкаській області для організації вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124,130 КУпАП (а.с.60).
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2018 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с.80).
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2018 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.78-79).
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року, постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову. Визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.87-88).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до довідки №1374, виданої ОСОБА_1 про те, що він звертався по допомогу до приймального відділення Уманської міської лікарні 01.11.2017р. з приводу: закритий перелом мало-гомілкової кістки лівої гомілки без зміщення, забійні садна обох гомілок, забій голови (а.с.19).
Відповідно до висновку, ОСОБА_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 16.11.2017р. по 27.11.2017р.. (а.с.25, 50).
В медичній картці ОСОБА_1 наявні записи про лікування в травматолога (а.с. 18, 20-24, 26-32).
В справі наявні фотознімки, на яких видно, що ОСОБА_1 має травми ніг (а.с.33,34).
Довідка №217 від 28.03.2018р. видана про те, що ОСОБА_1 з 16 по 27 листопада 2017р. продовжив стаціонарне лікування травми нижніх кінцівок в хірургічному відділені лікарні та за цей період пацієнт закуповував за власні кошти ліки та медпрепарати згідно лікарського призначення (а.с.35).
Довідка №212 від 28.03.2018р. видана ОСОБА_1 про те, що після ДТП 01.11.2017р. він знаходився на амбулаторному лікуванні травмованих ніг в травмологічно-хірургічному відділенні поліклініки КП «Уманська міська лікарня» з 03.11.2017р. по 15.11.2017р. та з 28.11.2017р. по 13.02.2018р. та за час лікування хворим були придбані ліки за власні кошти (а.с.36).
ОСОБА_1 проходив лікування і використовувались ліки та медичні препарати згідно лікарського призначення, купівля яких підтверджується товарними чеками (а.с.39-49).
Як вбачається із записів медичної картки ОСОБА_1 він звертався 16.05.2020 року до Уманської міської поліклініки з приводу втрати слуху та при огляді було встановлено діагноз хронічна двобічна глухота (а.с.55-58).
Як вбачається з вищевказаної Постанови слідчого від 27.03.2018 року про зміну фактичних обставин у кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта № 05-7-01/129 від 01.03.2018 року у ОСОБА_1 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді «ран передньої поверхні обох гомілок і колінного суглоба». Під час стаціонарного лікування в КП «Уманська міська лікарня» у ОСОБА_1 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді «застарілих гематом обох гомілок». Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету та належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Діагноз «закритий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки без зміщення», що виявлений у «медичній карті амбулаторного хворого» № 8/10 не береться до уваги при судово-медичній оцінці, як такий, що не підтверджений об`єктивними даними- даний діагноз виставлено лише лікарем травматологом та відсутні дані про підтвердження даного діагнозу лікарем рентгенологом. Тривале перебування ОСОБА_1 на амбулаторному і стаціонарному лікуваннях пов`язане не з характером травми, а з захворюванням його на цукровий діабет 2 стадії, в стадії декомпенсації, що й зумовило значний термін лікування. Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли виникнути в час і за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи за умов ДТП (а.с. 60).
ОСОБА_1 проводив переписку з Черкаським апеляційним судом та має поштові витрати (а.с.91-94).
ОСОБА_1 проводив копіювання документів для пред`явлення до суду (а.с.95-98).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.
Згідно вищевказаної Постанови Пленуму під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був відповідач ОСОБА_3 , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, що підтверджується постановами Уманського міськрайонного суду від 17.09.2018 та апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018.
Доказів зворотного суду не надано.
При цьому, ОСОБА_3 , вина якого у вчиненні ДТП підтверджується постановою апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018, зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду.
Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В судовому засіданні встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що внаслідок ДТП неправомірними діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди пов`язаної з витратами позивача на лікування в сумі 1671 грн. 83 коп., пошкодження одягу на суму 1800 грн. та кошти на ксерокопіювання документів на суму 469,50 грн., а на загальну суму 7121,68 грн.
Що стосується витрат позивача на придбання слухового апарату на суму 8535 грн. 94 коп., то матеріалами справи не підтверджується, що внаслідок неправомірних дій відповідача було завдано позивачу тілесних ушкоджень, які б потягли за собою втрату слуху, дана вимога позивача спростовується постановою слідчого від 27.03.2018 року (а.с.60) та записами з медичної картки ОСОБА_1 , де вказано діагноз хронічна двобічна глухота (а.с.55-58).
Витрати позивача на правову допомогу адвоката в сумі 5000 грн. підтверджено квитанцією від 07.12.2017 (а.с.104).
Суд з урахуванням зазначеного вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
Щодо заявленої моральної шкоди у розмірі 100000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Внаслідок вчинення неправомірних дій відповідача, а саме нехтування правилами ПДР України, внаслідок чого було здійснено наїзд на позивача, було завдано позивачу шкоду здоров`ю як фізичного так і психологічного характеру, яка полягає у зміні нормального життєвого циклу, що потягнуло за собою додаткові зусилля для організації життя, що змушувало позивача прилаштовуватися до ситуації, що склалася, відчувати душевні страждання.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в загальній сумі 7121,68 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду в сумі 5000 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 , що зареєстрований по АДРЕСА_2 на його користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 5469,50 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн...
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Роз`яснити сторонам у справі,що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Леся Сергіївна Годік