ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 646/2788/20

провадження № 22-ц/818/5594/21, № 22-ц/818/5595/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 ,

відповідач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі законного представника ОСОБА_3 , до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року та додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року у складі судді Богдан М.В.,-

в с т а н о в и в:

14 травня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі законного представника ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», в якому просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у розмірі 191 019 грн..; відшкодувати ОСОБА_2 витрати пов`язані із проведенням експертного дослідження та оцінки спеціалістів у розмірі 8 283,02 грн., відшкодувати завдану позивачам моральну шкоду у розмірі по 70 000 грн. кожному, а також понесені судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири 151 919 грн, на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із проведенням експертного дослідження у розмірі 7 763 грн 02 коп. на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 10 000 грн, на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 10 000 грн, на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 10 000 грн ,на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 10 000 грн. ,на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 10 000 грн.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 818 гривень 86 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 30 460 гривень 91 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1 818 гривень 86 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 145 гривень 06 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 145 гривень 06 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь держави судовий збір у розмірі 2 035 гривень 11 коп.

Повернуто ОСОБА_2 сплачену суму судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп., згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 25.06.2020 року одержувач: УК Слобідського району м. Харкова/22030101, банк одержувача: Казначейство України, р/р UA 0020005, код отримувача: 37999680, банк одержувача Казначейство України.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснено в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2021 виправлено допущену описку в ухвалах Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2020 року, 26.06.2020 року, 26.06.2020 року, 22.07.2020 року, 16.11.2020 року, 12.01.2021 року та в рішенні суду від 25.06.2021 року та зазначено вірно суть позову «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири».

В апеляційній скарзі КП «Харківські теплові мережі» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.06.2021 та додаткове рішення від 12.07.2021 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову щодо стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат з КП "Харківські теплові мережі" відмовити.

Зазначає, що рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 визначені виконавці послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а саме: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП "Жилкомсервіс"; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - житлово-експлуатаційні підприємства комунальної власності територіальної громади м. Харкова, КП "ХТМ", ДКП "Харківкомуночиствод", КП "ВТП "Вода" та інші, та запропоновано підприємствам - виконавцям житлово-комунальних послуг визначити конкретні обсяги послуг на підставі укладених цивільно-правових угод. Тобто зазначеним рішенням виконкому Харківськоїміської ради КП "Харківські теплові мережі" визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова в обсязі укладеного з КП "Жилкомсервіс" договору.Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 (зі змінами, внесеними рішенням від 22.02.2007 № 188) житловий фонд територіальної громади м. Харкова був переданий у господарське введення КП «Жилкомсервіс». Внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого є приналежністю житлового фонду, тому також перейшли у господарське відання КП "Жилкомсервис". тому з моменту передачі житлового фонду в господарське відання КП «Жилкомсервіс» останній є не тільки управителем, а також і балансоутримовачем житлового фонду територіальної громади м. Харкова.

Посилається на те, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла на час прийняття рішення № 1186, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території включали прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150, утримання внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання включать такі види робіт:технічне обслуговування; поточний ремонт; капітальний ремонт.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» укладений договір № 15/1 від 13.02.2012, яким передбачений обов`язок КП «Харківські теплові мережі» надавати послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій тільки в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання та виконання робіт з усунення аварійних ушкодженнях у цих системах.

Зазначає, що роботи по заміні трубопроводів відносяться до поточного або капітального ремонту в залежності від обсягу робіт. Перелік робіт, які КП "Харківські теплові мережі" виконує у межах договору № 15/1 від 13.02.2012, міститься у додатку 1 до договору. Пунктом 3 додатку 1 до договору № 15/1 від 13..02.2012 року передбачено усунення пошкоджень внутрішньо будинкових систем, усунення течі на трубопроводах, приладах та арматурі у разі виявлення. Пунктами 15, 28 вказаного додатку передбачено часткову заміну ділянок трубопроводу та запірної арматури у разі необхідності, у випадку аварійних ситуацій, але проведення поточного або капітального ремонту, тобто заміну трубопроводів після спливу їх експлуатації договором № 15/1 не передбачено.

Звертає увагу, що забезпечення проведення ремонтів внутрішньо будинкових систем покладено на балансоутримувача та управителя житлового фонду чинним законодавством та публічним договором, укладеним КП «Жилкомсервіс» з власниками житлових та нежитлових приміщень житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Вказує, що на підставі договору № 15/1 КП «Харківські теплові мережі» виконує роботи тільки з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень (наслідків аварій) на внутрішньобудинкових системах централізованого опалення та гарячого водопостачання, які відповідно до договору зобов`язалось виконувати КП «Жилкомсервіс». КП «ХТМ» виконує роботи відповідно до переліку згідно договору № 15/1, зазначеного у додатку 1 до договору, однак проведення поточних та капітальних ремонтів систем, строк експлуатації яких сплив, вказаним договором непередбачено. Технічне обслуговування кожного житлового будинку здійснюється КП «Харківські теплові мережі» тричі на рік відповідно з графіками технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання, які на кожний рік підписуються керівником КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі». Підготовка житлових будинків до наступного опалювального сезону здійснюється раз на рік у міжопалювальний сезон на підставі узгодженого сторонами договору № 15/1 графіку з підготовки житлового фонду до опалювального сезону. Під час проведення технічного обслуговування здійснюється контроль за технічним станом внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання та уразі необхідності виконуються роботи саме з технічного обслуговування, які передбачені додатком 1 до договору №11 від 13.02.2012. Внутрішня корозія трубопроводу , яка в подальшому може призвести до його пориву, не завжди проявляється зовні. Тому після строку спливу ефективної експлуатації трубопроводи потребують заміни, і це є обов`язком КП «Жилкомсервіс» згідно укладеного договору та Закону України « «Про житлово-комунальні послуги». Усувати наслідки аварій (поривів) на трубопроводах централізованого опалення та гарячого водопостачання, представник відповідача зазначає, є обов`язком КП «Харківські теплові мережі» згідно укладеного договору № 15/1. Представник КП «ХТМ» також зазначає, що КП «Жилкомсервіс» як балансоутримувач та управитель веде бухгалтерську, статистичну та іншу звітність стосовно майна, що знаходиться на його балансі, в тому числі і внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання. Тому саме КП «Жилкомсервіс» володіє інформацією щодо року введення в експлуатацію цих систем, закінчення строку їх ефективної експлуатації, строків проведення поточного або капітального ремонту, та згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій зберігає технічну документацію на житлові будинки, до складу якої входять технічні паспорти на багатоквартирні житлові будинки, у яких повинна відображатись інформація про проведені поточні та капітальні ремонти.

КП "Харківські теплові мережі" в рамках договору № 15/1 від 13.02.2012 виконало роботи з підготовки житлового будинку АДРЕСА_1 до опалювального сезону 2019-2020р.р., включаючи промивання та гідравлічне випробування системи централізованого опалення, про що свідчить акт від 12.08.2019. Під час випробування систем під тиском ніяких дефектів виявлено не було. Однак внаслідок довготривалої експлуатації трубопроводу понад встановлений строк експлуатації, через внутрішню корозію порив трубопроводу відбувся 18.11.2019. І в цьому випадку в рамках договору № 15/1 від 13.02.2012 КП "Харківські теплові мережі" здійснило заміну дефектної ділянки трубопроводу.

Таким чином, вважає, що відповідати за шкоду, завдану позивачам повинно КП «Жилкомсервіс» як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де відбулося залиття.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 922/1153/16, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 641/9921/15-ц, згідно з якими матеріальну та моральну шкоду внаслідок залиття приміщення фізичної особи-підприємця у багатоквартирному житловому будинку та квартири фізичної особи через пориви трубопроводів внутрішньобудинкових гистем стягнуто з КП "Жилкомсервіс" як управителя та балансоутримувача.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа - КП «Жилкомсервіс» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що , КП «ХТМ» на підтвердження своїх доводів не надало суду доказів, які б підтверджували у якому конкретно році будинок де мешкають позивачі збудований та введений в експлуатацію. КП «ХТМІ» отримувало грошові кошти за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення такого будинку, тому несе відповідну відповідальність.

Наголошує на тому, що відповідно до п. 1.1 договору №15/1 від 13.02.2012 КП «Жилкомсервіс», яке не є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, доручає, а КП «ХТМ» приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а КП «Жилкомсервіс» зобов`язується прийняти та оплатити КП «ХТМ» надані послуги. Згідно до п.5.2 договору, КП «Жилкомсервіс» не несе матеріальну відповідальність за діяльність КП «ХТМ» при виконанні або невиконанні умов цього Договору, внаслідок якого було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Зауважує, що згідно до умов договору саме КП «ХТМ» 19.11.2019 здійснило роботи по заміні технічно зношеної ділянки трубопроводу на технічному поверсі будинку АДРЕСА_1 , що, зокрема, підтверджується листом від 13.12.2019 № В-9-50614/1-19.08-31 за підписом заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства А.І. Руденко.

КП «ХТМ» є належним відповідачем у справі. за пунктами 2.1.2., 2.3.3, 2.3.5. договору № 15/1 в редакції від 13 лютого 2012 року відповідач зобов`язалося своєчасно та в повному обсязі проводити підготовку внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим Договором, а КП «Жилкомсервіс» - проводити перерахування коштів за виконані роботи виконавцю на умовах, передбачених цим договором. КП «ХТМ» згідно п.п. 3.2., 3.5. договору взяло на себе зобов`язання здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуації, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором.

Крім того, відповідно до п.п. 36, 38 Додатку №1 до Договору № 15/1 від 13.02.2012 «Перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання» до переліку послуг віднесено: вчасне усунення виявлених несправностей та відхилення в роботі системи теплопостачання (періодичність виконання постійно); до закінчення опалювального сезону складати опис несправностей системи опалення або гарячого водопостачання, що підлягають усуненню в неопалювальний сезон. Опис необхідно вести регулярно, тому що він є основою для складання переліків ремонтних робіт капітального характеру,

профілактики і підготовки систем до наступного опалювального сезону (періодичність виконання постійно).

Так, порив труби відбувся 18 листопада 2019 року о 01 год.25 хв., а КП «ХТМ» лише 19.11.2019 замінило частину трубопроводу центрального опалення та відновило теплопостачання, щоб система опалення працювала в нормативному режимі. Якби заміна частини трубопроводу була здійснена вчасно, то майно позивачів не було б пошкоджено, не настали б такі негативні наслідки, яких зазнали позивачі, тобто, позивачам не була б спричинена шкода, відповідальність за яку несе КП «ХТМ».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З апеляційної скарги убачається, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року та додаткове рішення від 12 липня 2021 року оскаржується апелянтом в частині задоволених позовних вимог та вимог заяви про відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення та додаткове рішення суду учасниками справи не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, шо за умовами укладеного між відповідачами договору № 15/1 від 13..02.2012 року, заподіяна позивачу майнова шкода внаслідок залиття підлягає стягненню з відповідача КП «Харківські теплові мережі». Суд вважав встановленим, що обов`язок КП «Жилкомсервіс» щодо обслуговування внутрішньоквартирних систем теплопостачання вказаним договором не передбачений. Також, суд вважав доведеним належними доказами, що вартість матеріального збитку, що нанесений залиттям гарячою водою квартири за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 151 919,00 грн. що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019 року. Також підлягають стягненню витрати пов`язані із проведенням даного дослідження у розмірі 7 763,02 грн. Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 39 100 грн. та 520 грн.(витрати, пов`язані із наданням оцінки пошкоджених особистих (рухомих) речей), суд вважав за необхідне зазначити, що належних та допустимих доказів на підтвердження завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок залиття рухомого майна по АДРЕСА_1 саме в такому розмірі суду не надано. Внаслідок залиття квартири позивачам спричинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, глибоких переживаннях, на підтвердження чого, представником позивачів надано копії відповідей із медичної установи на адвокатські запити щодо звернення позивачів до лікаря зі скаргами на погіршення стану здоров`я, викликаного стресом внаслідок залиття квартири Суд вважав, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням характеру правопорушення, глибини страждань позивачів, порушення їх звичного способу життя, вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з КП «Харківські теплові мережі» на користь кожного з позивачів на відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції від 25 червня 2021 року та додаткове рішення від 12 липня 2021 року в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 3 квітня 1996 р., реєстраційний № НОМЕР_1 , позивачам - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 50-51).

Так, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) у вказаній квартирі зареєстровані позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (т.1 а.с. 52).

Як убачається із Акту обстеження дільниці №58 Основ`янського району КП «Жилкомсервіс» від 19 листопада 2019 року складеним членами комісії у складі начальника дільниці КП «Жилкомсервіс» № 58 Приходько В.О., майстра дільниці КП -Жилкомсервіс» № 58 Мартіросян Л.М., заст.начальника філії КП «ХТМ» Основ`янського р-ну Чередніченко Д.В., 18 листопада 2019 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеного акту, комісією проведено обстеження вищенаведеної квартири та встановлено: будинок 3-4 поверховий однопід`їзний, цегляний, до 1917 току забудови. Квартира АДРЕСА_1 знаходиться на третьому поверсі будинку та складається з двох кімнат житловою площею 43,0 кв. м., та загальною площею 137,3 кв. м. У квартирі зареєстровано п`ятеро людей, основний власник ОСОБА_1 .Згідно висновку комісії: залиття квартири сталося внаслідок пориву труби центрального опалення на горищі. Порив відбувся, зі слів мешканців, 18 листопада 2019 року о 01:25 ранку. Станом на 19.11.2019 року частина трубопроводу центрального опалення замінена, теплопостачання відновлено, система опалення працює в нормативному режимі (т. 1 а.с. 53).

Вартість будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення ушкоджень, завданих залиттям квартири АДРЕСА_1 , станом на час складання висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019 року, становить 151 919, 00 грн. (т. 1 а.с. 97-108).

Як вбачається із рахунку № 2663 від 27 листопада 2019 року та квитанції № 0.0..1 від 28.11.2019 року, позивач ОСОБА_2 , враховуючи комісію банку, сплатила за надані послуги ескперта в сумі 7995,91 грн.(т. 1 а.с. 96).

Згідно Акту про надання кваліфікованої товаразновчої оцінки особистих речей, а саме рухомого майна, згідно переліку, яке постраждало внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , наданого суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_7 від 17.01.2020 року, складає 39 100, 00 грн.

У зв`язку із проведенням ФОП ОСОБА_7 товаразновчої оцінки особистих речей, враховуючи комісію банку, позивач ОСОБА_2 понесла витрати у розмірі 520,00 грн (т. 1 а.с.110).

Звертаючись до суду з позовом позивачі мотивували свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 3 квітня 1996 р., реєстраційний № НОМЕР_1 . Так, у вказаній квартирі, станом на 10.01.2020 р., зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

18 листопада 2019 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить акт обстеження дільниці 58 Основ`янського району КП «Жилкомсервіс» від 19 листопада 2019 р. Відповідно до зазначеного акту, комісією проведено обстеження вищенаведеної квартири та встановлено: будинок 3-4 поверховий однопід`їзний, цегляний, до 1917 року забудови. Квартира АДРЕСА_1 знаходиться на третьому поверсі будинку та складається з двох кімнат житловою площею 43,0 кв. м., та загальною площею 137,3 кв. м. У квартирі зареєстровано п`ятеро людей, основний власник ОСОБА_1 . Згідно висновку комісії: залиття квартири сталося внаслідок пориву труби центрального опалення на горищі. Порив відбувся, зі слів мешканців, 18 листопада 2019 року о 01:25 ранку. Станом на 19.11.2019 року частина трубопроводу центрального опалення замінена, теплопостачання відновлено, система опалення працює в нормативному режимі.

Внаслідок залиття квартири позивачам було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019, становить: 151 919,00 грн. Крім того, відповідно до Акту спеціалістів ФОП ОСОБА_7 від 17.01.2020, до яких позивачі звернулися з метою кваліфікованої товарознавчої оцінки особистих речей , внаслідок залиття квартири шкода завдана особистим речам позивачів становить 39 100,00 грн.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» .

Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 № «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «Харківські теплові мережі» - як виконавця послуг з їх утримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з пунктами 5, 6 частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передане на його баланс.

Підпунктом 8 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель має право, зокрема, укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом.

Згідно договору №15/1 від 13.02.2012 року в новій редакції, КП «Жилкомсервіс», яке діє на підставі Статуту та на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» визнаний управителем, та КП «Харківські теплові мережі», яке діє на підставі Статуту та на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1.1. вказаного договору сторони погодили, що на виконання вимог ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та умов публічного договору, укладеного зі споживачами, які мешкають в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, управитель, який не є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управитель доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них, прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньо будинкових системах, а управитель зобов`язаний прийняти та оплатити виконавцю надані послуги.

Також, за пунктами 2.1.2., 2.3.3, 2.3.5. договору № 15/1 в редакції від 13 лютого 2012 року КП «ХТМ» зобов`язалося своєчасно та в повному обсязі проводити підготовку внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим договором, а КП «Жилкомсервіс» - проводити перерахування коштів за виконані роботи виконавцю на умовах, передбачених цим договором.

КП «Харківські теплові мережі» згідно п.п. 3.2., 3.5. договору взяло на себе зобов`язання здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуації, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок КП «Жилкомсервіс» щодо обслуговування внутрішньоквартирних систем теплопостачання вказаним договором не передбачений.

Вказаним Договором, п.п. 5.2., 5.4. передбачено, що управитель не відповідає перед споживачем за невиконання чи неналежне виконання виконавцем умов цього договору чи за допущені недоліки у наданні послуг, які сталися в результаті роботи виконавця; виконавець несе відповідальність, перед споживачами, які мешкають або розташовані в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, за ненадання або неналежне надання виконавцем послуг, в наслідок яких було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну споживача або третіх осіб, майну управителя, майну територіальної громади, яке передано на обслуговування управителю, або навколишньому природному середовищу згідно діючого законодавства.

Крім того, відповідно до п.п. 36, 38 Додатку №1 до Договору № 15/1 від 13.02.2012 р. «Перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання» до переліку послуг віднесено: вчасне усунення виявлених несправностей та відхилення в роботі системи теплопостачання (періодичність виконання постійно); до закінчення опалювального сезону складати опис несправностей системи опалення або гарячого водопостачання, що підлягають усуненню в неопалювальний сезон. Опис необхідно вести регулярно, тому що він є основою для складання переліків ремонтних робіт капітального характеру, профілактики і підготовки систем до наступного опалювального сезону (періодичність виконання постійно).

Вимогами ст. ст. 901-902 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Вищевказаним рішенням органу місцевого самоврядування та умовами укладеного між КП «Жилкомсервіс», як управителем будинків, з КП «Харківські теплові мережі», як виконавцем послуг з утримання будинків, саме на КП «Харківські теплові мережі» покладено обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для виникнення солідарного обов`язку КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» з відшкодування завданої позивачеві шкоди.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

КП «Харківські теплові мережі» не надано доказів, які б спростовували вину підприємства у затопленні квартири позивача.

Колегія суддів вважає доведеним, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок протиправної бездіяльності КП «Харківські теплові мережі», що полягала у незабезпеченні належного стану внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання у будинку, технічне обслуговування яких було покладено на КП «Харківські теплові мережі».

Колегія суддів погоджується також із визначеним судом першої інстанції розміром майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Для підтвердження розміру матеріальних збитків позивачами надано до суду висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019 року, відповідно до висновків якого вартість будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення ушкоджень, завданих залиттям квартири АДРЕСА_1 , станом на час складання висновку становить 151 919, 00 грн. (т. 1 а.с. 97-108).

Аналіз рішення суду першої інстанції свідчить, що суд першої інстанції оцінив висновок експерта в сукупності з іншими доказами та визнав його належним та допустимим доказом по справі.)

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019 року.

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат. Зокрема зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (в тому числі витрати, пов`язані із проведенням експертизи).

Матеріали справи свідчать про те, що висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 25434 від 09.12.2019 здійснено за заявою позивачки ОСОБА_2 , за проведення якого остання сплатила - 7 763,02 грн., що підтверджується рахунком № 2663 від 27 листопада 2019 року та квитанцією № 0.0..1 від 28.11.2019 року (т. 1 а.с. 96).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, та врахувавши обставини, за яких сталося залиття квартири, а також умов укладеного між відповідачами договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме з КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сума завданої майнової шкоди у розмірі 151 919 грн, на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані із проведенням експертного дослідження у розмірі 7 763 грн 02 коп.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі по 10 000 грн кожному з позивачів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, щодо наявності правових підстав для компенсації моральної шкоди, але дійшов неправильного висновку стосовно розміру її відшкодування та визначення кола осіб, на користь яких підлягає стягненню зазначена компенсація.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

Колегія суддів погоджується з доводами позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перенесені ними моральні переживання внаслідок залиття квартири, що належить їм на праві власності і що вони змушені перетерпіти незручності, пов`язані з організацією ремонту належного їм нерухомого майна.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральну шкоду за негативні явища, які виникли у позивачів в зв`язку з пошкодженням квартири внаслідок залиття, понесенням збитків та порушенням нормальних життєвих зав`язків та зусиллями, необхідними для відновлення попереднього стану.

Однак, колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції сума для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., - не відповідає вимогам розумності та справедливості, а також фактичним обставинам справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, де зазначено, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Приймаючи до уваги, що завдана позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальна шкода протиправними діями відповідача призвели до негативних наслідків морального характеру , колегія суддів вважає, що з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода, завдана знищенням майна, в розмірі по 5 000 грн. кожному, що відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення компенсації моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки сам факт їх реєстрації за місцем проживання в квартирі, яка на праві власності належить позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не доводить факту заподіяння їм моральної шкоди внаслідок пошкодження нерухомого майна, а інших належних та допустимих доказів позивачами не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень пунктів 2,4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог п..2 ч.1 ст.374, п.п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу на рішення суду від 25 червня 2021 року, залишає без змін рішення суду першої інстанції в частині відшкодування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальної шкоди та стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження. В частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рішення суду змінює та стягує на користь кожного з позивачів у рахунок відшкодуванням моральної шкоди по 5 000 грн, кожному. В частині позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - скасовує та в задоволенні позову в цій частині відмовляє у повному обсязі.

Стосовно доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 10 травня 2021 року колегія суддів зазначає наступне.

30.06.2021 позивачі, в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, звернулися до суду першої інстанції про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору, відшкодування витрат на правничу допомогу та пов`язаних з розглядом цієї справи.

Просили стягнути з КП «Харківські теплові мережі» на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 39 905,07 грн., з яких: витрати пов`язані із отриманням доказів по справі - 7 724,40 грн. - витрати на проведення експертизи, 38,62 грн. - комісія банку за оплату експертизи, 500,00 грн. - витрати на товарознавчу експертизу, 20 грн. - комісія банку, витрати на оплату судового збору - 840,80 грн., 840,80 грн., 420,40 грн., та 25,00 грн., 25,00 грн., 20,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору, 29 450,05 грн. - витрати, пов`язані з отриманням послуг адвоката; на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 539,60грн., з яких: 808,00 - витрати, пов`язані з отриманням послуг адвоката якості компенсації витрат на правничу допомогу, витрати на оплату судового збору - 840,80 грн., 840,80 грн., та 25,00 грн., 25,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору; на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2 539,60 грн., з яких: 808,00 - витрати, пов`язані з отриманням послуг адвоката в якості компенсації витрат на правничу допомогу, витрати на оплату судового збору - 840,80 грн., 840,80 грн., та 25,00 грн., 25,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору; на користь позивача ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 865,80 грн., з яких: 840,80 грн. - витрати на оплату судового збору, 25,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору; на користь позивача ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 865,80 грн., з яких: 840,80 грн. - витрати на оплату судового збору, 25,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції додатковим рішенням частково задовольнив заяву позивачів та вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Стягнув з відповідача КП «ХТМ» на користь кожного з позивачів судові витрати за подання позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та повернув ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420,20 грн.

Отже, оскільки суд апеляційної інстанції змінив рішення суду від 25 червня 2021 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральної шкоди та скасував судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то відповідно необхідно здійснити перерозподіл судових витрат в цій частині.

Так, позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено судом апеляційної інстанції на 41,62%, тому сума судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, яка підлягає стягненню з відповідача на їх користь становить по 699 грн 88 коп., кожному.

Водночас, заявлені позивачами вимоги про відшкодування понесених ними витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 25 грн (комісія банку) задоволенню не підлягають, оскільки ці витрати не належать до судових витрат, передбачених статтею 133 ЦПК України.

З урахуванням відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати між сторонами у цій частині колегія суддів не розподіляє, а залишає їх за позивачами.

Питання щодо повернення судового збору, сплаченого ОСОБА_2 за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,20 грн судом вирішено правильно відповідно до вимог Законом України "Про судовий збір" передбачено виключний перелік підстав для повернення сплаченої суми судового збору. п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Стосовно вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15,60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегією суддів установлено, що між ОСОБА_2 (Клієнт) та адвокатом Защук Валентиною Володимирівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1804, видане 26.09.2012 ) укладено Договір № 1 від 23.01.2020 про надання правової допомоги.

За умовами пп 1.1, п. 1 цього Договору, адвокат надає правову (правничу) допомогу Клієнту з приводу надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів процесуального характеру, захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, представництва та захисту інтересів Клієнта.

Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати всі фактичні витрати на її надання та необхідні для виконання договору.

Порядок здійснення розрахунків встановлений п. 2 Договору про надання правової допомоги.

Розмір гонорару адвоката та сплата його послуг підтверджується вказаним договором, протоколом про узгодження договірної ціни від 24.04.2020, додатковою угодою від 31.12.2020 до Договору № 1 про надання правової допомоги від 23.01.2020 , протоколом узгодження договірної ціни від 31.12.2020 до Договору № 1 від 23.01.2020, актами виконаних робіт, рахунками-фактури, квитанціями/меморіальними ордерами про сплату послуг адвоката (т. 1 а.с. 126-138, т. 3 а.с. 70-86)).

Крім того, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до суду також надано договори про надання правової допомоги № 1, укладені між ними та адвокатом Защук Валентиною Володимирівною, протоколи про узгодження договірної ціни від 24.04.2020 та від 27.04.2020, акти виконаних робіт з яких убачається, що адвокат здійснювала запити з метою збирання доказів у цій справі, рахунки-фактури, дві квитанції про сплату послуг адвоката на суму по 800 грн (комісія Банку 08 грн) (т. 1 а.с. 148-156).

Позивачем ОСОБА_2 визначена загальна сума судових витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги адвоката у загальному розмірі 29 450,05 грн., а позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у сумі по 808 грн, кожній, розмір яких, на їх думку, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачами документів на підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом Защук В.В. обсяг послуг з їх вартістю, враховуючи фактичний вид правової допомоги (консультація з розгляду документів, складання позовної заяви, інших заяв, клопотань, запитів, тощо, участь у судових засіданнях), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Підготовка до розгляду цієї справи у суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвоката, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, пропорційності розміру задоволених позовних вимог, наявні підстави для стягнення з КП «Харківські теплові мережі» витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції на користь ОСОБА_2 у розмірі 12 257, 11 грн. та на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по 332,96 грн, кожному.

В іншій частині цих вимог слід відмовити.

Враховуючи наведене, заява позивачів про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції від 12 липня 2021 року - зміні в частині розподілу судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а в частині вирішення питання щодо повернення судового збору ОСОБА_2 за подання заяви про забезпечення позову - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.2,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року в частині відшкодування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальної шкоди та стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження - залишити без змін.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - змінити.

Позовні вимоги в цій частині - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди по 5000 (п`ять тисяч) грн, кожному.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити у повному обсязі.

Додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року - змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі по 699 (шістсот дев`яносто дев`ять) грн 88 (вісімдесят вісім) коп., кожному.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у розмірі 12 257 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 11 (одинадцять) коп. та на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) по 332 (триста тридцять дві) грн 96 (дев`яносто шість) коп, кожному.

Повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп., згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 25.06.2020 року одержувач: УК Слобідського району м. Харкова/22030101, банк одержувача: Казначейство України, р/р UA 0020005, код отримувача: 37999680, банк одержувача Казначейство України.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

В іншій частині вимог заяви про відшкодування судових витрат - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 17 грудня 2021 року.