Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/5739/21
Провадження № 2-о/644/139/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 грудня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Коломієць О.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ХМР, ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини,

у с т а н о в и в :

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він, його дружина, діти та мати ОСОБА_3 є співласниками квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Так як він продовжував проживати у вказаній квартирі, спадщину у виді частини квартири, яка належала ОСОБА_3 , він прийняв вступивши у її володіння, оскльки дана квартира була і є його єдиним місцем проживання. Проте, коли у 2021 році він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність даних про те, що його мати на момент смерті була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

Представник заінтересованої особи ХМР до суду не прибув, заяв та клопотань по суті справи не подавав, про час та місце судового розгляду був повідомлений шляхом направлення на електронну адресу ХМР судового виклику.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встновлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджена копією свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1999 року. З копії свідоцтва про народження заявника вбачається, що його матір'ю є ОСОБА_3 . Як підтверджується копією свідоцтва про смерть, померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , окрім того, що є співласником квартири АДРЕСА_1 , він за даною адресою зареєстрований з 19.06.1981 року по теперішній час.

Також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що на момент смерті ОСОБА_3 проживала разом з сім'єю сина ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який був чинний на час відкриття спадщини) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З наданих суду та зазначених вище доказів встановлено, що після смерті матері ОСОБА_1 вступив у володіння спадковим майном, так як був зареєстрований за адресою спадкового майна і фактично проживав у ньому.

Згідно із п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 (в редакції від 25.05.1998 р.): «Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 293, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя С.В. Шевченко