Справа № 222/1282/21
Провадження № 2/222/360/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення авансового платежу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 18.08.2021 року ним відповідачці передано суму, еквівалентну 500 доларам США, як авансовий платіж за придбання квартири АДРЕСА_1 в строк до 18.09.2021 року, що підтверджено договором б/н від 18.08.2021 року. Однак договір купівлі-продажу у встановлений строк укладений не був. Позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, та отримав усну відмову. Тому просить суд стягнути з відповідача 13165,00 гривень - суму, еквіваленту 500 доларам США на день звернення до суду по курсу НБУ, де 1 долару США відповідає 26.33 українських гривень, а також понесені судові витрати на сплату судового збору 908,00 грн. та послуги на правничу допомогу - 6000 гривень.

Ухвалою від 08.10.2021 відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калініченко А.В. про забезпечення позову у виді накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення авансового платежу. Постановою Донецького апеляційного суду від 23.11.2021 ухвала залишена без змін.

Ухвалою від 11.11.2021 відкрите провадження по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити та стягнути понесені судові витрати.

В доповнення позивач зазначив, що наміри про укладення договору купівлі квартири з відповідачем були оформлені письмовим договором в простій письмовій формі, як угода про задаток. Але ж звертає увагу, що фактично його неможна таким вважати, тому що не додержана нотаріальна форма договору і сам договір про куплю-продажу квартири не укладався у встановленому законом порядку. Правочин не відбувся із-за того, що в нього на день зазначений в договорі не виявилось необхідних коштів. Факт передачі коштів підтверджує цим договором задатку. Ніякої додаткової розписки про отримання коштів відповідач не писала.

Представник зауважив, що попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири між сторонами у встановлений законом спосіб з нотаріальним посвідченням не укладався. Тому відповідач отримала від позивача не завдаток, а аванс, який повинна повернути у разі неукладення правочину.

Відповідач в судове засідання не з`явилась двічі, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому справа розглянута без її участі на підставі наданих доказів, проти чого не заперечував позивач.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступні фактичні обставини.

Позивач та його представник, посилаються як на докази підтвердження заявлених позовних вимог про передачу відповідачці авансового платежу на копію угоди про завдаток від 18.08.2021 року без номеру, а також копію рекомендованого листа про направлення стороні претензії про добровільне виконання обов`язку.

Суд дослідив в судовому засіданні зазначені докази.

Досліджена угода про завдаток складена 18.08.21 року в простій письмовій формі. Сторонами угоди є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . По своїй суті зазначена угода є договором про наміри по купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . За його умовами ОСОБА_3 зобов`язується продати, а ОСОБА_1 купити зазначену квартиру та посвідчити договір нотаріально до 18.09.2021 року. При цьому ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання в рахунок оплати за квартиру виплатити 500 доларів США ОСОБА_3 . Зазначена повна договірна вартість квартири. Договір укладений та підписаний сторонами та засвідчений свідком Колесовою. (а.с.7)

Згідно накладної Укрпошти та опису вкладення встановлено, що 06.10.2021 року позивачем відповідачу направлена претензія, яка не містить відомостей коли була отримана, самого тексту претензії та відповіді на неї. (а.с.8)

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може самостійно збирати докази що стосуються предмету спору.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Предметом укладеного між сторонами попереднього договору є квартира, яка є об`єктом нерухомого майна.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов`язання.

Оскільки аванс - це лише спосіб платежу і виконує функцію попередньої оплати, отже він не може виконувати забезпечувальної функції взятих сторонами на себе зобов`язань, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, тому той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Із копії зазначеної угоди про завдаток встановлено, що сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов`язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому суд погоджується з позицією позивача, що сума, зазначена в договорі як завдаток (500 доларів США) згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України,має ознаки авансу і якщо сплачена, то має бути повернута в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Але ж, зазначений договір не може бути визнаний допустимим доказом передачі позивачем зазначеного авансового платежу в сумі 500 доларів США відповідачу, тому що він містить відомості лише про наміри осіб.

Із нього не вбачається момент передання грошових коштів, що є обов`язковою умовою для того, щоб договір вважався укладеним та для виникнення цивільно-правовою відповідальності у відповідача

Також, суд не приймає як доказ накладну Укрпошти та опис вкладення встановлено, що 06.10.2021р. позивачем відповідачу направлена претензія, тому що вони не підтверджують факту отримання спірних коштів відповідачем чи визнання нею зазначеного факту.

Будь-який акт прийому-передачі коштів, або розписка в їх отриманні суду не надані.

Зі слів позивача будь-якої розписки про отримання коштів відповідач не писала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась та не підтвердила факт отримання коштів.

З свого боку позивач не скористався правом, передбаченим ст.93 ЦПК України поставити відповідачу в першій заяві запитання і про обставини, що мають значення для справи.

Зазначені обставини не можуть бути підтверджені іншими, окрім письмових доказів.

Такий висновок суду ґрунтується на положеннях ст. ст. 77, 81 ЦПК України, а також на положеннях ст. 218 ЦК України, згідно якої заперечення факту виконання правочину повинно доводитися письмовими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на свідченні свідків та на припущеннях.

Враховуючи, що позивач не надав суду беззаперечних доказів на підтвердження факту передачі спірних коштів відповідачу на підставі угоди від 18.08.2021р., то суд не може встановити чи дійсно мав факт отримання відповідачем зазначеного авансового платежу. А тому у суду немає законних підстав покладати на відповідача обов`язок по поверненню зазначених коштів позивачу.

Суд ще раз зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд встановив, що судові витрати складаються із судового збору. Позивачем заявлено вимогу майнового характеру та зазначена ціна позову 13165,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в 908,00 грн. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 128, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити з задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 13165 (тринадцяти тисяч ста шістдесяти п`яти) гривень, в рахунок повернення авансового платежу при укладенні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 24.12.2021 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Доценко