Ухвала

17 грудня 2021 року

місто Київ

справа № 202/2234/16-ц

провадження № 61-10234св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничий центр «Енергія-Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЩЕББУД»,

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_4 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого центру «Енергія-Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЩЕББУД», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності.

Також до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничий центр «Енергія-Сервіс» (далі - ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс») із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05 січня 2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 790 000, 00 грн, на підставі пункту 5 договору позики від 05 січня 2016 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: квартиру, загальною площею 70, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року позов третьої особи ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 06 грудня 2010 року № 04-589/1-1, укладений між Публічним акціонерним товариством «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» (далі - ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент групп» (далі - ТОВ «Тайсон Інвестмент групп»), посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Тетяною Антонівною.

Визнано недійсним договір про внесення змін до договору іпотеки від 12 квітня 2012 року № 2248, що укладений між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВ «Тайсон Інвестмент групп», посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т. А.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518082; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518093; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518155; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518148; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518222; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518212; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518194; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518185; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518138; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518127; запис про іпотеку від 06 грудня 2010 року за номером 5518253; запис про заборону на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року за номером 5518251.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2010 року, укладеним між ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» та ТОВ «Тайсон Інвестмент групп» у розмірі 6 000 000, 00 грн, на підставі пункту 5 договору позики від 01 вересня 2010 року звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності за ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» на такі об`єкти нерухомості:

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0123, площею 2, 4045 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0125, площею 3, 6307 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0127, площею 5, 7720 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0126, площею 2, 4080 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0124, площею 4, 6549 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка;

- земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0131, площею 4, 9367 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка.

Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс» відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 , яка не залучалася судом апеляційної інстанції до участі у справі, 10 липня 2020 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2021 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності, припинення права власності, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого центру «Енергія-Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайсон Інвестмент Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЩЕББУД», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави закрито.

ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Дослідивши клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 816/731/16 (провадження № К/9901/9639/19) зроблено висновок про те, що пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття касаційного провадження призведе до залишення оскаржуваних судових рішень в силі. Указане підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження» та неможливість їх ототожнення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 (провадження № 11-42апп19) та ухвалах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 756/12935/18 (провадження № 61-14696св19), від 06 листопада 2020 року у справі № 215/2218/17 (провадження № 61-21858св19).

Отже, наведеною нормою Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору лише у разі закриття (припинення) провадження у справі, а не у випадку закриття касаційного провадження, тому у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак