Справа № 214/9014/19
Провадження 2/216/389/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський р айонний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Сидорак В. В.

за участю секретаря судового засідання - Балі А. І.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Алієва О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

Стислий виклад позиції позивача

04.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом який в подальшому уточнював до ПАТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди понесеною за витрати на лікування в розмірі 32 669, 32 грн., стягнення матеріальної шкоди за встановлення інвалідності в розмірі 100000 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Поданий позов обґрунтовує тим, що він працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та був застрахований за Договором добровільного медичного страхування та добровільного старування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року, укладеного між АТ «СК Країни» (страховик) та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» (страхувальник).

Відповідно до договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків, позивач мав право на відшкодування матеріальних витрат пов`язаних з перебування на лікарняному та стаціонарному лікуванні, при цьому повідомивши відповідача по справі, відповідно до чинного законодавства.

01 грудня 2018 року позивач потрапив до лікарні та знаходився у лікарні до 08.01.2019 року та повідомив відповідача про настання страхового випадку. Відповідач супроводжував ОСОБА_2 медикаментами та витратними матеріалами, здійснив страхову виплату у розмірі 4403, 09 грн., оплативши вибірково чеки, які були надані разом із заявою про настання страхового випадку та чеки на підтвердження понесених витрат. Факт настання страхового випадку підтверджується випискою епікризом від 08.01.2019 року.

Проте за час лікування з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, витрати складають 23467,63 грн. Зі всіх витрат пов`язаних з настанням страхового випадку, відповідач відшкодував 4403,09 грн., а решту відшкодування загальною сумою 19064,54 грн, відмовився відшкодовувати вказуючи у відмові на пункти Договору, які ніяк не пов`язані зі страховим випадком.

Ще до настання страхового випадку за Договором добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017 року був укладений Договір добровільного медичного страхування між АТ «СК Країна» (страховик) та ПАТ «АреселорМіттал Кривий Ріг» (страхувальник), дія якого, починається з 01.01.2019 року.

29.01.2019 року через погане самопочуття, позивач звернувся до лікаря та знаходився на амбулаторному лікуванні до 16.02.2019 року. Після погіршення самопочуття переведений до стаціонару, де перебував до 27.02.2019 року. Після виписки зі стаціонару, продовжував знаходитись на амбулаторному лікуванні з 28.02.2019 року до 16.03.2019 року.

Відповідно до Договору добровільного медичного страхування №99-94/1-2019/1.1., 1.1.2, 1.1.3 від 12.11.2018 року, позивач знову мав право на відшкодування матеріальних витрат пов`язаних з перебуванням на лікарняному та стаціонарному лікуванні, повідомивши про це відповідача шляхом подання заяви до АТ «СК Країна» від 18.02.2019 року. Проте йому знову відмовлено у відшкодуванні понесених витрат.

Витрати понесені під час лікування з 01.01.2019 року по 16.03.2019 року склали 9201,69 грн.

Загальна сума відшкодування, яка повинна бити відшкодована АТ «СК Країна» за двома Договорами страхування при настанні страхового випадку та не була відшкодована, становить 32669,32 грн., що підтверджується відповідними чеками.

У березні 2019 року ОСОБА_2 , була встановлена І група інвалідності, в зв`язку з чим було знову подано заяву про настання страхового випадку відповідно до п. п. 2.5 Договору добровільного медичного страхування №99-94/1-2019/1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 від 12.11.2018 року, де зазначається страховий випадок, - встановлення інвалідності (в тому числі зміні групи інвалідності на вищу) ЗО внаслідок хвороби, що мала місце в період дії Договору страхування. Позивач знову отримує відмову.

У випадку настання страхового випадку у формі інвалідності, застрахована особа має право на відшкодування фіксованої суми визначеної у Договорі страхування, в розмірі 100000 грн.

За вказаних обставин позивач вважає, що відповідач порушив право ОСОБА_2 , не виконавши взятих на себе зобов`язань.

З посиланням на приписи ст. 1195 ЦК України вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення.

Разом з тим, посилаючись на ст. ст. 23, 1167, 1195 ЦК України вважає, що заявлена моральна також підлягає до задоволення.

Представник позивача, в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Стислий виклад позиції представника відповідача.

24.03.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечує проти позовних вимог зазначаючи, що 01.08.2017року між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було укладено договір добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/644-2017/1.1.2 (далі по змісту - Договір ДМС)

Застрахованою особою за цим Договором страхування серед інших визначено і позивача.

Також, 12.11.2018 року між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було укладено договір добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 (далі по змісту - Договір ДМС-2).

Щодо позовних вимог по Договору ДМС відповідач обґрунтовує, що у виписному епікризі № -У-14537 зазначено, що позивач знаходився не стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні для лікування хворих з порушенням кровообігу мозку з 01.12.2018 року по 08.01.2019 року з діагнозом: «Повторне ГПМК по геморагічному типу в ЛСМА (2015 р., 01.12.18), правобічна геміплегія, тотальна афазія, ІХС: дифузний кардіосклероз, ГХ 3 ст., 2 ст. ризик 3. ГС. СН І. Хронічний цистит».

Виходячи з умов Договору а саме: п.п. 2.2, п.п. 5.1; п.п.2.33, п.п. 2.35. Додатку 2 (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору; п.п. 2.39 Додатку (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору; п. п. 2.40. Додатку 2 (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору; п.п. 2.43. Додатку (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору, позивачем заявлено позовні вимоги, які договором страхування не передбачено (є виключенням із страхового випадку), тому є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. При цьому вказує, що виходячи з умов Договору, наданих позивачем документів, АТ «СК «Країна» здійснило позивачу страхову виплату за самостійно понесені витрати на лікування частково, у розмірі 4403,09 грн. В зв`язку з прийнятим АТ «СК «Країна» рішенням, позивача було повідомлено листом за вих. №4498 від 17.04.2019 року.

Щодо позовних вимог, заявлених по Договору ДМС-2.

Відповідно до п.п. 7.1. та 7.2. (Строк та місце дії Договору), Договір страхування-2 укладено строком на 1 рік з 01.01.2019 року по 31.12.2019 рік.

У виписному епікризі П/495 зазначено, що позивач знаходився на амбулаторному лікуванні (стаціонарному) лікування в неврологічному відділенні для лікування хворих з порушенням кровообігу мозку з 18.02.2019 р. з діагнозом: «РВП повторного геморагічного інсульту в ЛСМА (01.12.2018 р., 2015 р.), груба моторна, частково сенсорна афазія, грубий правобічний геміпарез до елегії в руці, центральний невропатичний біль. ІХС: дифузний кардіосклероз. ГХ 3 ст., ст. 3, ризик 4. ГС. СН 1».

Відповідно до п.п. 2.5 Договору, страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є:

- Встановлення інвалідності (в тому числі зміна групи інвалідності на вищу) ЗО внаслідок хвороби, що мала місце в період дії Договору страхування.

У виписному епікризі У-14537 зазначено, що Ви перенесли ГПМК у 2015 р., а також знаходились на лікуванні в неврологічному відділенні для лікування хворих з порушенням кровообігу мозку у період з 01.12.2018 р. по 08.01.2019 р. за діагнозом «Повторне ГПМК по гемарогічному типу в ЛСМА (2015 р., 01.12.2018 р.) правобічна геміплегія, тотальна афазія. ІХС: дифузний кардіосклероз. ГХ 3 ст., ст. 2, ризик 3. ГШС. СН 1».

Захворювання позивача, з приводу якого заявлено позовні вимоги, виникло до початку дії страхового захисту.

Враховуючи вище наведене та умови Договору страхування-2, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення одноразової виплати по інвалідності, про що позивача було повідомлено листом.

З приводу відшкодування моральної шкоди, у відзиві зазначається, що ані Договором ДМС, а ні Договором ДМС-2 не передбачено відшкодування застрахованим особам моральної шкоди, чинне законодавство також не містить обов`язку Страховика сплатити моральну шкоду за випадками, які заявлено позивачем.

Зважаючи на посилання позивачем на ст. 23, ст. 1167 ЦК України, відповідач зазначає, що АТ «СК «Країна» не завдала позивачу каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, не здійснювала протиправну поведінку, не знищувала чи не пошкоджувала його майно, отже посилання позивача є необґрунтованими та незаконними тому і в цій позовній вимозі слід відмовити.

Під час судового розгляду представник позивача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

09.12.2019 року - ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про залишення позовної заяви без руху.

21.01.2020 року - ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про передачу цивільної справи за підсудністю.

20.02.2020 року - ухвала про відкриття провадження.

24.03.2020 року - подано відзив на позовну заяву та клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

06.04.2020 року - подано відповідь на відзив.

06.04.2020 року - ухвала про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів.

24.04.2020 року - клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

05.05.2020 року - заперечення на відповідь на відзив.

29.05.2020 року - подано уточнену позовну заяву.

15.06.2020 року - заява позивача про відкладення розгляду справи.

21.07.2020 року - ухвала про відмову в задоволенні заяви про залучення третьої особи.

25.11.2020 року - клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

26.11.2020 року - ухвала про витребування доказів у справі.

30.07.2021 року - ухвала про витребування доказів.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01 серпня 2017 року ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг», уклали договір медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. Згідно умов Договору п.п. 1.3.1. та Додатку 1 (т. 1 а. с. 66-87, т. 2. а. с. 68) до Договору , позивач відноситься до осіб застрахованих таким Договором.

Розділом 2 вказаного договору визначено страхові ризики та страхові випадки стосовно застрахованих осіб, зокрема:

п.п. 2.1. страховим ризиком за договором є:

Гострі захворювання Застрахованої особи;

Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку в побуті і на виробництва (виробнича травма) та професійне захворювання;

Загострення хронічного захворювання;

Смерть ЗО в результаті нещасного випадку (побутового).

п.п 2.2. Страховим випадком по добровільному медичному страхуванню є факт отримання Застрахованою особою в медичних установах передбачених цим Договором або погоджених зі Страховиком, медичних або інших послуг, у межах переліку та обсягах, передбачених цим Договором, а також отримання необхідних медикаментів та матеріалів, що призначені, що призначені лікуючим лікарем, з приводу гострого захворювання, та (або) загострення хронічного захворювання, та (або) нещасного випадку в побуті і на виробництві (виробничої травми), та (або) гострого професійного захворювання, та (або) загострення професійного захворювання згідно з умовами Програми страхування.

п.п. 2.3. Страховим випадком по добровільному медичному страхуванню вважається гостре захворювання, загострення хронічного захворювання, травма, отруєння, інші наслідки нещасного випадку за групами порушень здоров`я, передбаченими Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і проблем, пов`язаних зі здоров`ям, десятої редакції (МКХ-10), які відбулися в період страхування і привели до стаціонарного та/або амбулаторного лікування (а також до забезпечення медикаментами та розхідними матеріалами), підтвердженому листом непрацездатності або іншим документом, відповідно до законодавства України).

п.п. 2.5. Страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є:

- встановлення інвалідності (в тому числі зміна групи інвалідності на вищу) ЗО внаслідок хвороби, що мала місце в період дії Договору страхування.

п.п. 2.5.1. Розміри виплат по добровільному страхуванню на випадок хвороби встановлюється в п. 3.9.19.

п.п. 3.9.19. Захворювання (крім професійного захворювання) або нещасний випадок (побутовий), що привів до інвалідності страхова виплата становить (в рамках страхової суми): 1 група - одноразова виплата (сума 50000 грн.)

Строк дії Договору згідно з п.п. 7.1. встановлено 1 рік з 01.08.2017 року по 31.07.2018 року.

В подальшому додатковою угодою №13 до Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017, 19 липня 2018 року було внесено зміни, зокрема п.п. 7.1.та 7.2. викладено у наступній редакції.

п.п. 7.1. Договір страхування укладено на 13 місяців: початок дії договору з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року.

п.п. 7.2. Дата закінчення дії страхового захисту: 24 год. 00 хв. «31» серпня 2018 року (т. 2, а. с. 69).

25 серпня 2018 року, додатковою угодою №15 до Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01.08.2017, знову внесено зміни та сторони домовились викласти пункти 7.1 та 7.2 у наступній редакції.

п.п. 7.2. Договір страхування укладено строком на 17 місяців, початок дії Договору 01.08.2017, закінчення дії Договору 31.12.2018 року.

п.п. 7.3. Дія цього договору починається з 00 год. 00 хв. 01.08.2017. Дата закінчення дії страхового захисту : 24 год. 00 хв. «31» грудня 2018 р. (т. 2 а. с. 70).

12 листопада 2018 року між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг», укладено договір медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., де п.п. 2.1., п.п 2.2., п.п. 2.3., п.п. 2.5., п.п. 2.5.1., п. 3.9.19. - по змісту повторюють аналогічні пункти Договору від 01 серпня 2017 року. При цьому строк дії Договору згідно з п.п. 7.1. встановлено 1 рік з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (т. 1, а. с.88-108).

Виписним епікризом -У-14537 констатовано, що ОСОБА_2 в зв`язку з раптовим погіршенням стану здоров`я був госпіталізований 01.12.2018 року та виписаний з лікарні 08.01.2019 року. Цим же епікризом підтверджено факт оплати певних медичних препаратів за рахунок ПАТ «СК «Країна», а також визначено медичні препарати необхідні для подальшого лікування після завершення госпіталізації (т. 1, а. с. 16).

З виписного епікризу -П-495 вбачається, що ОСОБА_2 з 18.02.2019 року по 27.02.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні. В цій же виписці зазначені препарати які використовувались для лікування під час перебування в лікарні та препарати рекомендовані для подальшого лікування, після виписки з лікарні (т. 1, а. с. 17).

З довідки №206393 серії 12ААБ від 25.03.2019 року та індивідуальної прогарами реабілітації інваліда №357 вбачається, що ОСОБА_2 25.03.2019 року безстроково присвоєну 1 групу інвалідності в зв`язку з загальним захворюванням (т. 1, а. с. 14-15, 18).

З заявок від 04.12.2018 року, 01.02.2018 року та 02.02.2018 року на відпуск медикаментів застрахованому, наявних при медичних картках стаціонарного хворого, які витребувались судом для огляду в судовому засіданні вбачається, що відповідачем за призначенням лікаря проводилась оплата необхідних медикаментів.

Касовими чеками підтверджується факт купівлі медичних препаратів (т. 1, а. с. 19-30).

Відповіддю №4498 від 17.04.2019 року, СК «Країна» повідомила ОСОБА_2 , що виходячи з умов Договору та наданих документів, Страховиком було здійснено страхову виплату за самостійно понесенні витрати на лікування, частково у розмірі 4403,09 грн.

Відповіддю №6594 від 15.05.2019 року, СК «Країна» з посиланням на виписку епікриз повідомила ОСОБА_2 , що для здійснення одноразової виплати по інвалідності відсутні правові підстави зважаючи не те, що захворювання виникло до початку страхового захисту.

Підсумовуючи наведені приписи договору та інші досліджені письмові докази судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 відносився до застрахованої особи за Договором медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/64-2017/1.1.2. від 01 серпня 2017 року і в період дії такого договору, відповідач отримував в медичній установі необхідну допомогу, в зв`язку з чим поніс певні витрати матеріального характеру, які частково оплачено Страховою компанією. Під час встановлення позивачу першої групи інвалідності в зв`язку з загальним захворюванням діяв Договір медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., від 12 листопада 2018 року норми якого, на думку відповідача, не дають підстав здійснити виплат позивачу через встановлену йому інвалідність.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди пов`язаної з настанням страхового випадку.

Норми права, які застосовав суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Приписами ст. 985 ЦК України визначено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені у судових рішеннях, ухвалених у справі за позовом страхувальника до страховика про стягнення страхового відшкодування, по якій постановлено ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2011 року, що надана приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. укладених між ПАТ «СК «Країна» та ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» договорів від 01 серпня 2017 року №99-94/64-2017/1.1.2 та 12 листопада 2018 року №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., визначені відповідні страхові випадки при настанні яких виникає обов`язок у ПАТ «СК «Країна» здійснити виплати страхових сум позивачу.

В даній справі відповідач не заперечує факт настання у позивача інвалідності під час дії договору страхування, однак вважає, що умови договору страхування від 12 листопада 2018 року №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3., не можуть бути застосовані для одноразової виплати, оскільки захворювання, що спровокувало інвалідність позивача виникло до початку дії договору страхування.

Вирішуючи даний спір в частині стягнення одноразової страхової виплати в зв`язку з настанням інвалідності суд зауважує, що виникнення спору між сторонами було продиктоване різним тлумаченням п.п. 2.5. Договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків від 12 листопада 2018 року №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. відповідно до якого, - страховим випадком по добровільному страхуванню здоров`я на випадок хвороби є: встановлення інвалідності (в тому числі, зміна групи інвалідності на вищу) ЗО в наслідок хвороби, що мала місце в період дії договору страхування.

Однак, суд не може погодитись з твердженням відповідача, що необхідною умовою договору для одноразової виплати в зв`язку з настанням інвалідності є виникнення хвороби, що спровокувала інвалідність, під час дії страхового захисту (Договору від 12.11.2018 р.), оскільки у вище викладеному пункті договору відсутня така вимога. Разом з цим вказаний пункт Договору не прив`язує страхову виплату в зв`язку з настанням інвалідності до часу виникнення захворювання, а пов`язує момент настання інвалідності з наявністю хвороби під час дії договору і як встановлено матеріалами справи, захворювання позивача яке спровокувало інвалідність, було наявне під час дії страхового договору.

Також, зважаючи на позицію відповідача суд вважає за необхідне зазначити, що страхові ризики ОСОБА_2 були застраховані і на момент виникнення у нього захворювання, під час дії Договору від 01 серпня 2017 року, строк дії якого закінчувався 31.12.2018 року, при цьому 12 листопада 2018 року відповідач уклав новий страховий Договір, дія якого розпочиналась з 01.01.2019 року. Таким чином дія Договорів страхування укладеними ПАТ «СК «Країна» відбувалась не перериваючись, починаючи з моменту захворювання відповідача протягом усього періоду хвороби, включно з днем встановлення інвалідності.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 100000 грн. матеріальної шкоди за встановлення інвалідності, підлягає частковому задоволенню в розмірі 50000 грн., оскільки згідно п.п. 2.5.1., 3.9.19. Договору медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків №99-94/1-2019/1.1.1,1.1.2,1.1.3. від 12.11.2018 року, одноразова виплата в наслідок захворювання, що призвело до отримання 1 групи інвалідності становить 50000 грн.

Вирішуючи питання щодо можливості стягнення 32669,32 грн., матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на лікування, суд враховує приписи п.п. 2.2 страхового Договору від 01.08.2018 року та Договору від 12.11.2018 року з якого вбачається, що необхідною умовою оплати вартості засобів необхідних для лікування є факт отримання застрахованою особою в медичних установах, медичних або інших послуг, у межах переліку та обсягу , передбачених Договором, а також отримання необхідних медикаментів та матеріалів, що призначені лікуючим лікарем. З досліджених судом копій чеків, які подані на підтвердження суми понесених витрат на лікування вбачається, що придбані медикаменти не відповідають переліку медичних препаратів, які прописувались лікуючим лікарем для лікування позивача, жодних доказів які б свідчили про необхідність придбання відповідних медичних препаратів та необхідність чи доцільність їх застосування, позивачем не надано та судом з досліджених матеріалів справи не встановлено. А тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. В поданому позові позивач, як на підставу для відшкодування моральної шкоди, посилається на приписи ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України в поєднанні з ст. 1195 ЦК України (яка не відноситься до норм, що регламентують підстави відшкодування моральної шкоди) переписуючи їх зміст. При цьому умовами страхового Договору, сторонами необумовлена можливість відшкодування застрахованій особі моральної шкоди.

У відповідності до загальних принципів відшкодування шкоди на позивача покладається обов`язок довести факт завдання йому, діями чи бездіяльністю відповідача, майнової шкоди та її розмір. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, в даному випадку необхідною умовою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Під час судового розгляду позивачем доведено протиправність поведінки відповідача, яка виразилась у невиплаті страхової виплати, однак не наведено та не вмотивовано жодними обставинами, які на думку позивача свідчать про спричинення йому моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою винної особи та заподіяною шкодою. Викладення лише норм закону, які регулюють порядок відшкодування спричиненої моральної шкоди, на думку суду, не може бути підставою для задоволення позову, а встановлення таких обставин з власної ініціативи суду, призведе до порушення основних засад цивільного судочинства та створить передумови, що можуть викликати сумніви в неупередженості суду. Тому за вказаних обставин в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору.

Зважаючи на приписи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок. Таким чином за пред`явлену позивачем вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 100000 грн. з позивача підлягає до стягнення половина суми судового збору в дохід держави, яка повинна оплачуватись при поданні позову до суду, і в даному випадку її розмір становить 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 82, 141, 264-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» - задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду за встановлення інвалідності в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь держави судовий збір в розмірі 500 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», , місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29а.

Суддя В. В. Сидорак