Провадження № 2-з/761/2758/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., вивчивши заяву представника заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Булахевич Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року представник заявника через систему «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просив суд зупинити стягнення, на підставі виконавчого напису №31996 від 18.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому представник заявника посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про судовий збір», на постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 761/24881/16 та постанову Верховного Суду від 12.08.2020 року по справі № 638/6060/18, зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Закон України «Про захист прав споживачів» надає визначення поняттю «послуга», закріпленому пунктом 17 статті першої, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Вказаний спеціальний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до пункту 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За пунктом 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відтак, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норма Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється і тому посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є необгрунтованими.

Щодо посилань представника заявника на правовий висновок Верховного Суду у справі № 638/6060/18 від 12.08.2020 року, як на підставу звільнення від сплати судового збору, слід зазначити, що в даній постанові міститься правовий висновок про те, що споживач звільняється від сплати судового збору як за подання позовної заяви до суду першої інстанції, так і за подання заяв про вчинення таких процесуальних дій, як забезпечення доказів та забезпечення позову. Разом з тим, у даній справі, як і у справі № 638/6060/18,вимоги не стосуються захисту прав споживачів, а тому судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151, 153, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Булахевич Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню - повернути заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА