Справа № 439/1745/20 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2999/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ПАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необхідної електричної енергії,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулося в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 13 445,40 грн. (тринадцять тисяч чотириста сорок п`ять гривень 40 коп.) вартості необлікованої електричної енергії; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 16 вересня 2019 року при перевірці на об`єкті відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ПрАТ «Львівобленерго» виявлене порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), про що на місці складено акт про порушення № 032540 від 16 вересня 2019 року. Актом зафіксовано порушення цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлена пломба ОИ 7252 оператора системи на виносній шафі обліку (п. 8.4.2, п. 2.3.4, п. 8.2.4, п. 8.2.5, п. 5.5.5 ПРРЕЕ). На фото, які є додатком до акту про порушення, видно розірвання металевого дротику, на якому кріпилася пломба ОИ 7252 на виносній шафі обліку. Акт складений за участю представника споживача ОСОБА_2 , який підписав його, не заперечував щодо недообліку електричної енергії, зауважень до складеного акту не мав. Розгляд акту про порушення комісією Бродівського РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення був призначений на 22 жовтня 2019 року з 9-00 год за адресою м. Броди, вул. Енергетична, 2-«а», про що споживача повідомлено листом № 205-303 від 11 жовтня 2019 року. Засідання комісії проведено 22 жовтня 2019 року, споживач на засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду. Рішенням комісії Бродівського РЕМу ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення (протокол № 032540-а від 22 жовтня 2019 року) відповідачу проведено нарахування обсягу та вартості необлікованої (недоврахованої) електричної енергії за період з дати проведення останньої технічної перевірки (22 травня 2019 року) по дату складання акту про порушення (16 вересня 2019 року), виходячи з дозволеної потужності (Рдоз=12 кВт), режиму роботи електрообладнання згідно з договором на суму 13 445,40 грн. Рахунок за необліковану електричну енергію та завдані збитки № 32-032540-а від 22 жовтня 2019 року вручено споживачу нарочно 24 жовтня 2019 року, однак, заборгованість відповідачем не сплачена.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення з ОСОБА_1 вартості не облікованої електричної енергії.

Рішення суду в апеляційному порядку 12 серпня 2021 року оскаржив позивач - Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго».

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що судом не дано оцінки Договору оренди приміщення від 04.01.2016, зокрема не встановлено його припинення на дату здійснення перевірки 16.09.2019. Окрім того, вважає, що судом не встановлено припинення договірних відносин між відповідачем та ПрАТ «Львівобленерго» на дату проведення перевірки, та не встановлено факту того, що відповідач не знала про заміну приладу обліку в орендованому нею приміщенні. Звертає увагу, що судом не вірно визначено порушення ПРЕЕ, які допущені відповідачем, та суд піддає сумніву Акт про порушення №032540 від 16.09.2019 р., оскільки в ньому не вірно зазначена адреса об`єкта перевірки. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 13 грудня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 13.04.2017 р. та відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії № 00621 (Договір постачання). У відповідності з додатком № 9 до Договору постачання електропостачання здійснюється на об`єкт споживача - пекарню, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З пояснень відповідача вбачається, що вона з травня 2001 року здійснювала підприємницьку діяльність, а саме: виробляла хліб та хлібобулочні вироби в орендованій частині приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Дане приміщення з 26 грудня 2002 року належить ОСОБА_3 . Із січня 2019 року пекарня припинила свою роботу. Останню оплату за використану електроенергію на суму 358,55 грн. ОСОБА_1 провела 15 лютого 2019 року. Весною 2019 року був розпочатий ремонт приміщення.

Відповідач стверджує, що 22 травня 2019 року працівниками ПрАТ «Львівобленерго» Бродівського РЕМ без її відома, у її відсутності проведено роботи в колах обліку електроенергії, проведено технічну перевірку вузла обліку електричної енергії, здійснено заміну електролічильника та його опломбування. Про це вона дізналася у 2020 році.

Такий факт не заперечується представником позивача і підтверджується матеріалами справи. Проте, представник позивача вважає, що уповноваженою особою у даному випадку був ОСОБА_2 , так як вищезгадані дії проведено у його присутності, що не заперечується ним (його допитано у якості свідка) та підтверджується письмовими актами та іншими документами.

Проте, відповідач категорично стверджує, що нікого не уповноважувала бути її представником. Вона також просить врахувати, що в актах вказана невірна адреса: АДРЕСА_2 , хоча дана будівля знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, 16 вересня 2019 року працівниками ПрАТ «Львівобленерго» встановлено пошкодження пломби на щитку електролічильника, який встановлений на фасаді будівлі, встановлено порушення користування споживачем електричною енергією. Дану подію було оформлено відповідним актом № 032540 від 16 вересня 2019 року. У цьому акті зазначено, що його складено за участю споживача (уповноваженої ним особи): ОСОБА_2 , власника приміщення ОСОБА_3 , ФОП Гудима договір № 00621.

Однак, відповідач заперечує свою присутність при складанні цього документа. Вона вказує на відсутність її підпису в акті та просить звернути увагу на невірну адресу знаходження приміщення АДРЕСА_2 , а вона орендує приміщення за адресою Кобилянської 4.

З пояснень відповідача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 вбачається, що він ( ОСОБА_2 ) на той момент був керівником будівельної бригади, яка здійснювала ремонт даної будівлі. Усі документи дійсно підписував він особисто і про це не повідомляв ОСОБА_1 . Про засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ вона повідомлена не була. А лист-повідомлення про засідання комісії по розгляду актів порушення ПРРЕЕ було вручено 15 жовтня 2019 року ОСОБА_2 . Тому про засідання комісії ОСОБА_1 не знала і відповідно була відсутня на ньому.

Відповідач просив врахувати, що їй не відомо хто і як пошкодив пломбу на електролічильнику. Про виявлення порушення та необхідність відшкодувати завдані збитки в сумі 13445,4 грн. вона дізналась із змісту судового наказу від 21 серпня 2020 року у справі № 439/1023/20, який отримала 10 вересня 2020 року.

Відповідності до Договору оренди приміщення від 04.01.2016р орендар-приватний підприємець ОСОБА_1 прийняла в платне строкове користування частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт оренди передається Орендареві для облаштування пекарні Орендаря та здійснення підприємницької діяльності. У відповідності до п.2.1. даного Договору оренди, він вважається продовженим на такий самий термін і на тих же умовах, якщо жодна з сторін не заявить про свій намір припинити дію цього договору за один місяць до закінчення терміну.

У відповідності до п.3.4. зазначеного вище Договору оренди приміщення від 04.01.2016р. орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря та фактичного використання ним орендованих приміщень.

У відповідності до п.4.2. зазначеного вище Договору оренди Орендар зобов`язується утримувати об`єкт оренди в порядку, передбаченому санітарним, протипожежними правилами і правилами експлуатації встановленого в приміщенні санітарно-технічного і інженерного обладнання і вимагати такого дотримання від своїх клієнтів, забезпечувати дотримання пожежної безпеки орендованого майна.

У відповідності з п. 4.9. зазначеного вище Договору оренди всі необхідні документи для здійснення своєї діяльності Орендар оформляє власними силами та за власний кошт.

Факту припинення договірних відносин між відповідачем і позивачем станом на дату перевірки -16.09.2019 судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи долучені позивачем до матеріалів справи докази, наявні підстави вважати, що відповідач знала про проведені роботи в колах обліку електроенергії, проведену технічну перевірку вузла обліку електричної енергії, здійснену заміну електролічильника та його опломбування, що підтверджується наступним.

У відповідності до п.7.4. Договору про постачання електричної енергії №00621 від 03.04.2006р. заміна, ремонт, перепрограмування засобів обліку електричної енергії, метрологічна атестація локального устаткування збору та обробки даних та автоматизованих систем обліку здійснюється за рахунок власника цих засобів обліку.

У відповідності до п. 3. додатку №11 до зазначеного Договору «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності» Споживач є власником кабеля ввідного 0,4 кВ від опори №2 лінія 4 від ЗТП-10 до пекарні та електрообладнання пекарні. У відповідності з п.7 даного додатку №11 споживач несе відповідальність за кабель ввідний 0,4 кВ від опори №2 л-4 від ЗТП-10 до пекарні та електрообладнання пекарні.

22.05.2019р. при встановленні нового приладу обліку був складений Акт №613503 від про пломбування та встановлення індикаторів, підписаний представником споживача ОСОБА_3 .

Стороною, відповідальною за точку комерційного обліку є учасник ринку або споживач, який на законних підставах має у власності чи користуванні лічильник у складі вузла обліку для цієї точки комерційного обліку, якщо інше не встановлено Кодексу комерційного обліку (затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018р., далі - ККО) або договором (п.2.7.1. розділу II ККО).

У відповідності до п.2.7.8. розділу II ККО сторона, відповідальна за точку комерційного обліку, у межах відповідальності зобов`язана забезпечити експлуатацію та технічний стан належних їй засобів комерційного обліку та вузлів обліку, а також безперервність процесів вимірювання та формування даних комерційного обліку.

Установлення, налаштування, заміна, модернізація вузла обліку, а також введення в експлуатацію/облік, виведення з експлуатації/обліку вузла обліку та його складових виконуються на підставі заяви замовника (п.5.2.14. розділу V ККО).

Отже, Відповідач є власником приладу обліку-лічильника електричної енергії. Заміна лічильника потребує придбання лічильника споживачем, а отже не могла бути проведена без відома споживача, оскільки ПрАТ «Львівобленерго» не здійснює заміну лічильників, які йому не належать.

Таким чином, Відповідач реалізуючи своє право Орендаря приміщення самостійно уклала з ПрАТ «Львівобленерго» договір на постачання електроенергії, придбала прилад обліку та здійснювала підприємницьку діяльність.

У відповідності до Акту про порушення № 032540 від 16.09.2019р. зафіксоване порушення: порушення цілісності пломбувального матеріалу на якому встановлена пломба ОИ 7252 оператора системи на виносній шафі обліку.

Згідно з положеннями пункту 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системии на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення.

Акт складений за участю ОСОБА_2 , який допустив до перевірки працівників ПрАТ «Львівобленерго», підписав зазначений акт про порушення, не заперечував щодо недообліку електричної енергії, зауважень до складеного акту не мав. Складений Акт про порушення № 032540 від 16.09.2019р. був вручений ОСОБА_2 . Дані обставини ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що проводячи перевірку зазначеного вище об`єкту за участю ОСОБА_2 , представники ПрАТ «Львівобленерго» підстав сумніватися в його повноваженнях не мали, оскільки саме він допустив представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/1865/17 від 20.03.2019 р., в якій суд зазначає, зокрема, що «представники відповідача не мали підстав сумніватися в повноваженнях Особа 16, оскільки дана особа допустила їх до перевірки, чого не може зробити не уповноважена особа».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що оскільки ОСОБА_2 є належною особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Між Позивачем та Відповідачем існують договірні відносини.

У відповідності до п. 3. додатку №11 до зазначеного Договору «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності» Споживач є власником кабеля ввідного 0,4 кВ від опори №2 лінія 4 від ЗТП-10 до пекарні та електрообладнання пекарні. У відповідності з п.7 даного додатку №11 споживач несе відповідальність за кабель ввідний 0,4 кВ від опори №2 л-4 від ЗТП-10 до пекарні та електрообладнання пекарні. Споживач зобов`язується також на своїй території забезпечити охорону електромережі.

У відповідності з Актом №613503 від 22.05.2019р. про пломбування та встановлення індикаторів споживач прийняв на збереження засоби обліку, пломби та індикатори.

Відповідно до п.2.3.4. ПРРЕЕ відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акту про пломбування повкладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

У відповідності до пп. 8 п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та /або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акту про пломбування.

Таким чином, оскільки Відповідач, орендувала приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не припинила договору постачання електроенергії як споживач електричної енергії, Акт №613503 від 22.05.2019р. про пломбування та встановлення індикаторів підписаний представником споживача, Відповідач зобов`язана забезпечувати схоронність на даному об`єкті всієї електромережі, зокрема приладу обліку і пломб на ньому.

Судом першої інстанції піддано сумніву Акт про порушення №032540 від 16.09.2019р., оскільки в ньому не вірно зазначена адреса об`єкта перевірки.

Порушення ПРРЕЕ було виявлено працівниками ПрАТ «Львівобленерго», складено про це Акт про порушення №032540 та здійснена його фотофіксація.

В Акті про порушення № 032540 від 16.09.2019р. зазначається об`єкт, де здійснена перевірка- пекарня, зазначається договір про постачання електричної енергії - №00621 та споживач по даному договору - ОСОБА_1 . При цьому, судом встановлено факт здійснення перевірки 16.09.2019р. працівникам ПрАТ «Львівобленерго» саме на об`єкті споживача за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, помилка в самому акті не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності доказів (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі №916/207/17, від 26.07.2019р. у справі №911/1678/18, від 06.02.2020р. у справі №916/2504/18).

Виявлення порушення ПКЕЕ є самостійною підставою для нарахування електропередавальною організацією споживачу плати за недовраховану електроенергію. (Постанова ВС у складі колегії суддів КГС від 19.02.2020 р у справі № 917/2052/17).

Акт про порушення є належним доказом наявності факту правопорушення, за яким здійснюється донарахування обсягу та вартості недорахованої електроенергії (Постанова Верховного Суду від 02.10.2019р. у справі № 923/861/18). Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у справах № 923/534/17 та № 923/316/17.

Акт про порушення є належним доказом підтвердження встановлених обставин за наслідками перевірки, на якому міститься підпис представника споживача. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 19.02.2020р. у справі № 908/635/19).

На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (п. 8.2.6 ПРРЕЕ).

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Відповідно до положень ст.ст. 509. 525. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 72 Постанови Верховного Суду від 14.01.2020р. в справі № 910/17955/17 роз`яснено, що нарахування за недораховану електроенергією є платою за поставлену електричну енергію. Отже, стягнення за актом про порушення є вартістю електричної енергії, яка була фактично спожита, але не врахована засобами обліку.

Таким чином, оскільки електроенергія споживачу фактично була поставлена, споживач її спожив, але внаслідок порушення вимог ПРРЕЕ мав місце недооблік електричної енергії. Нарахування за фактично спожиту, але не враховану засобами обліку електричну енергію, здійснене у відповідності з ПРРЕЕ.

ОСОБА_1 , як споживач по діючому договору, відповідальна за порушення ПРРЕЕ та має обов`язок перед позивачем щодо сплатити вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 13445,40 грн.

Відповідачем не подано жодного доказу, який би спростовував факт порушення нею, ПРРЕЕ, а саме порушення цілісності пломбувального матеріалу на якому встановлена пломба ОИ 7252 оператора системи. Всі заперечення Відповідача стосовно іншого порушення ПРРЕЕ - пошкодження пломби - ґрунтуються на її усних поясненнях, які в силу норм ЦПК України не можуть бути визнані доказами.

Частинами 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України відповідно пропорційно змінюється розподіл судових витрат по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції та відшкодовується сплачений позивачем21 судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 2102 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн., а всього у розмірі 5255 грн.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

На підтвердження надання позивачу правової допомоги та понесених витрат, в суді першої інстанції останній надав Договір про надання правничої допомоги №20/10-2 від 12 жовтня 2020 року, укладений ПАТ «Львівобленерго» з Адвокатським об`єднанням «Юріс Консультус», рахунок на оплату з зазначенням послуг та їх вартістю на загальну суму 2000 грн, а також платіжне доручення про оплату.

Колегія суддів вважає, що є правові підстави для стягнення витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн., які підтверджені позивачем належними доказами, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що адвокатське об`єднання фактично на давалися послуги з написання відповіді на відзив та представництва в судовому засіданні.

Що ж до вимоги скаржника про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачається підстав для стягнення таких витрат в розмірі 4000 грн., оскільки апеляційна скарга підписана головою правління, а розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснено в порядку письмового провадження. Долучений до апеляційної скарги договір про надання правничої допомоги, рахунок на оплату з зазначенням послуг та їх вартістю на загальну суму 4000 грн., а також платіжне доручення про оплату в даному випадку не є підставою для покладення таких витрат на відповідача, оскільки фактично такі послуги при написанні апеляційної скарги та її розгляду в Львівському апеляційному суді не надавалися.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ПАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необхідної електричної енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» () 13445,40 (тринадцять тисяч чотириста сорок п`ять гривень 40 коп) вартості необлікованої електичної енергії.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» () судові витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 5255 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник