Справа № 194/1398/21
Номер провадження № 2/194/475/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, про повернення малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, про повернення малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року у неї було відібрано зазначених дітей без позбавлення її батьківських прав, оскільки вона не в повній мірі забезпечувала фізичний, культурний, духовний і соціальний рівень життя своїм дітям. Рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради від 19 серпня 2020 року за № 155/0/5-20, № 156/0/5-20, № 157/0/5-20, № 158/0/5-20, № 159/0/5-20 її дітям надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 жовтня 2020 року за № 231/0/5-20, № 232/0/5-20, № 233/0/5-20, № 234/0/5-20, № 235/0/5-20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначеноопікуном над її дітьми. На даний час вона змінила спосіб життя, створює належні умови для проживання та забезпечення дітей, їх фізичного, культурного, духовного і соціального рівнів життя, а саме: займається їх вихованням та утриманням, забезпечує належні умови їх харчування, проживання та лікування, цікавиться їх життям і здоров`ям. За місцем її проживання за період з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2021 року у неї наявна позитивна характеристика. 12 серпня 2021 року нею подана заява до КП «ТЖКП» про працевлаштування та вона на даний час проходить медичну комісію. Просить повернути їй малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були відібрані за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року по справі № 194/465/20 без позбавлення батьківських прав.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій проситьсудове засідання розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позову.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, але надали суду письмові заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року у ОСОБА_1 відібрано неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення її батьківських прав. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради від 19 серпня 2020 року за № 155/0/5-20, № 156/0/5-20, № 157/0/5-20, № 158/0/5-20, № 159/0/5-20 неповнолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 жовтня 2020 року за № 231/0/5-20, № 232/0/5-20, № 233/0/5-20, № 234/0/5-20, № 235/0/5-20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначеноопікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до характеристики з місця проживання від 09 серпня 2021 року, наданою квартальною ОСОБА_6 , ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2021 року скарг від сусідів не надходило.

Згідно довідки Тернівського відділу ДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12 серпня 2021 року за вих. №12065, станом на 12 серпня 2021 року на примусовому виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження зі стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16 серпня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно висновку виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області вважає за можливе повернути неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виховання їх матері ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу №4 від 16 листопада 2021 року, виданого ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_1 прийнято на роботу продавцем продовольчих товарів з 17 листопада 2021 року.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_9 від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_1 дійсно працює продавцем продовольчих товарів з 17 листопада 2021 року.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.

Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 400/936/18.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що причини, які стали підставою для відібрання дітей у ОСОБА_1 , відпали.

З урахуванням того, що відповідач позовні вимоги визнає, а треті особи не заперечують проти задоволення позову, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та повернути ОСОБА_1 її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 142, 258, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, про повернення малолітніх дітей задовольнити повністю.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були відібрані за підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року по справі № 194/465/20 без позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін