Справа № 369/7948/21
Провадження № 2-о/369/248/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Волчко А.Я.,

при секретарі - Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаною заявою, мотивуючи її тим що, відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 25.05.1999 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте в реєстраційній обліковій картці платника податків за номером НОМЕР_2 , яка була видана у 1998 році, українською мовою заявник - « ОСОБА_1 », та свідоцтві про шлюб № НОМЕР_3 виданому 04 грудня 1954 р. заявник - « ОСОБА_1 ». В паспорті виданому 25.05.1999 року прізвище виправлено, некоректно перекладене, та зазначено українською мовою - « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з вказаними розбіжностями та виправленнями (перекладі) в написанні прізвища в паспорті громадянина України, в реєстраційній обліковій картці платника податків за номером НОМЕР_2 , та свідоцтві про шлюб № 494 від 04 грудня 1954 р. у заявника виникли ускладнення при оформленні переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки вказані розбіжності у написанні прізвища були виявлені працівниками управління Пенсійного фонду України у Київській області та по цій причині не були прийняті документи для оформлення пенсії по втраті годувальника чоловік ОСОБА_5 .

Тому заявник просила суд встановити факт, що паспорт НОМЕР_1 від 25.05.1999 року видачі, з виправленням прізвища на українській мові на « ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити факт постійного сумісного проживання мене, ОСОБА_1 з ОСОБА_5 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , та факт перебування мене ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 11.06.2021 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині вимог про встановлення факту постійного сумісного проживання до дня смерті та факт перебування на утриманні.

Заявник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності вимоги заяви підтримала.

Заінтересована особа пояснень або заперечень по суті поданої ОСОБА_1 заяви до суду не направила. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали спарив та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно свідоцтво про одруження НОМЕР_4 від 04.12.1959 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . В даному свідоцтві де після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові « ОСОБА_1 », дружин « ОСОБА_1 » (прізвище вказано на російській мові).

Заявниці було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 25.05.1999 р. де вона зазначена як ОСОБА_1 .

Також заявниці було видано Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 де вона зазначена як « ОСОБА_1 »;

Відповідно до рішення № 45860 від 04.03.2021 р. Відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ України в Київській області, встановлено факт розбіжності в прізвищах ОСОБА_1 та годувальника ОСОБА_5 .

У зв`язку з чим прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями в п.3 цієї ж постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення відповідного факту необхідно заявниці для оформлення права на пенсію.

З урахуванням встановлених обставин які підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці та необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що паспорт НОМЕР_1 від 25.05.1999 року видачі, виданий на українській мові на «ОСОБА_1» ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко