Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2021 Справа №607/12647/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 у якому просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року в сумі 7086 грн., а також витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на виконанні у старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №2-110/2008, виданий Козівським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що відповідач є працездатною особою, належним чином свої аліментні зобов`язання визначених судовим рішення не виконує, відтак у нього утворилась заборгованість, яка складає 23 315 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Сума нарахованої відповідачу пені за несплату аліментів за вказаний період згідно поданого позивачем розрахунку буде складати 7086 грн., яку вона просить стягнути із відповідача. Також, позивач зазначає, що нею понесено витрати на правову допомогу, яку також просить стягнути з відповідача.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Рукавцем О.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позову не визнав. Так, зазначив, що позивач отримувала аліменти на дитину від відповідача, не пред`являючи виконавчий лист до виконання до державної виконавчої служби. Надані відповідачем копії квитанцій свідчать, що відповідачем добросовісно виконувались аліментні зобов`язання. ОСОБА_3 щомісяця здійснював перерахування коштів позивачу на утримання дитини через відділення Укрпошти. Державним виконавцем не було постановлено ОСОБА_3 до відома, що він повинен сплачувати більшу суму аліментів, ніж та, яка визначена судовим рішенням. Також зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду у праві № 607/10580/20 змінено розмір аліментів, визначених рішенням Козівського районного суду та вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. З вересня 2020 року відповідач належним чином перераховує по 1500 грн. на користь позивача. Просить врахувати, що у діях ОСОБА_3 відсутні винні умисні дії щодо ухилення його від сплати аліментів, заборгованість утворилась з незалежних від відповідача причин. Старший державний виконавець, яка здійснює примусове виконання виконавчого листа на думку представника відповідача неправомірно провела їх індексацію, внаслідок чого у нього утворився борг.

Представником позивача ОСОБА_5 подано відповідь на відзив у якому остання зазначила, що державний виконавець під час здійснення перерахунку розміру аліментів, які стягувались із позивача діяв відповідно до вимог законодавства України відповідно до якого розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що відповідачем не надано доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів у нього утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Право одержувач аліментів на стягнення неустойки передбачене ст..196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів та виникає з часу набрання ним законної сили. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України. Також зазначила, що у провадженні судді Козівського районного суду перебувала справа за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС предметом якої був розрахунок заборгованості державного виконавця зі сплати відповідачем аліментів. За наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 , ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 24.03.2021 року йому відмовлено. Позов просить задовольнити.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив у якому останній зазначив, що доказами у справі, а саме квитанціями про сплату коштів на утримання дітей документально підтверджено відповідальне ставлення відповідача до своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Просить врахувати, що ОСОБА_3 не було попереджено про те, що він повинен сплачувати більшу суму нарахованих аліментів, ніж ті, які було визначено рішенням Козівського районного суду від 19.03.2008 року. Також просить врахувати, що у діях ОСОБА_3 відсутні винні умисні дії, які б свідчили про ухилення його від сплати аліментів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі та зважаючи на предмет позову та складність справи ухвалено її розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гриців О.Я. в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Рукавець О.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пославшись на мотиви, викладені у відзиві, та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

Сторони у справі з 18 березня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 серпня 2010 року було розірвано згідно рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 19.03.2008 року.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визнається та не заперечується сторонами.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 19.03.2008 р. у цивільній справі № 2-110/2008, вирішено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 05.03.2008 року до досягнення повноліття дитини.

В порядку виконання вказаного рішення суду, 05.05.2010 року Козівським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-110/2008, який перебував на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року, яке набрало законної сили у цивільній справі №607/10580/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів позов задоволено частково. Ухвалено змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 19.03.2008 року у цивільній справі №2-110/2008 та стягувати з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно, наявного при матеріалах справи, розрахунку заборгованості по аліментах від 09.11.2021 р., наданого державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А.О., за ОСОБА_3 станом на 19.07.2021 року, тобто на момент подачі позову, рахується заборгованість в розмірі 10 340,74 грн. за період з жовтня 2018 року лютий 2021 року.

Судом також з`ясовано, що ухвалою Козівського районного суду від 24.03.2021 року у справі №951/178/21 за скаргою адвоката Рукавця О.В. подану в інтересах ОСОБА_3 на дії та рішення старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у задоволенні зазначеної скарги, відмовлено. Вказану ухвалу Козівського районного суду залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.05.2021 року.

При розгляді зазначеної скарги ОСОБА_3 . Козівським районним судом встановлено, що «..як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №62457612, згідно з виконавчого листа №2-110-2008 від 05.05.2010, виданого Козівським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 05.03.2008 року до досягнення повноліття дитини. Згідно із розрахунком від 06.07.2020 року за період з червня 2010 по червень 2020 у ОСОБА_3 станом на 01.07.2020р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 56383, 74 грн. Згідно з розрахунку від 16.12.2020 року за період з червня 2010 по грудень 2020 у ОСОБА_3 станом на 31.12.2020р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 20920 грн. Згідно з розрахунку від 01.03.2021 року за період з червня 2010 по лютий 2021 у ОСОБА_3 станом на 01.03.2021р. по вищевказаному виконавчому провадженню числиться заборгованість у розмірі 23315 грн…». У своїй постанові від 27.05.2021 року, яка винесена за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на означену ухвалу Козівського районного суду, Тернопільський апеляційний суд зазначив «..таким чином, встановивши, що за ОСОБА_3 числиться заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О., у відповідності до вимог ЗУ Про виконавче провадження 14.01.2021 року було винесено постанови про ряд обмежень щодо боржника. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскарженої ухвали. Підставою винесення постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Позивачем не спростовано наявної заборгованості а наявні в матеріалах справи квитанції про сплату аліментів не свідчать про відсутність заборгованості та були враховані державним виконавцем при розрахунку заборгованості…».

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Суд вважає, що несплата аліментів відповідачем, які він зобов`язаний був сплачувати згідно рішення суду в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, мала місце з вини ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком пені, який за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року буде складати 7086 грн. При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що відповідач належним чином виконував рішення Козівського районного суду про стягнення із нього аліментів, підтвердженням чого є квитанції про перерахування коштів, оскільки державним виконавцем при розрахунку заборгованості вини були враховані, що також знайшло своє підтвердження у постанові Тернопільського апеляційного суду від 27.05.2021 року у справі №951/178/21. Суд, також відкидає доводи представника відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини ОСОБА_3 , внаслідок того, що останньому не було відомо який розмір аліментів він має сплачувати, оскільки відповідач був обізнаний із вказаним судовим рішенням ще з 2010 року, а тому повинен був знати, чи є у нього заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням встановленого законодавством України їх мінімального розміру. Доказів про те, що відповідач не міг сплачувати аліменти з незалежних від нього причин у встановленому законом розмірі, суду не надано.Суд, також визначаючи розмір нарахованої пені відповідачу, також враховує вимоги статті 196 Сімейного кодексу України, та зазначає, що її розмір не перевищує 100 відсотків заборгованості станом на момент подачі позову.

Крім цього, суд вважає, що слід стягнути із відповідача у користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. виходячи з такого.

Позивачем із адвокатом Гриців О.Я. 03.03.2021 року укладено договір про надання правової допомоги відповідно до пункту 3.2 якого, за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі у розмірі 5000 грн. Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордеру виданої адвокатом Гриців О.Я., від ОСОБА_9 прийнято адвокатом Гриців О.Я. 5000 грн. з підстав надання правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) прострочення сплати аліментів. Відповідно до акту виконаних робіт укладеного між адвокатом Гриців О.Я. та Ничепор О.Л., сторони погодили, що адвокат Гриців О.Я. виконала наступні роботи у справі №607/12647/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені): - складання позовної заяви 19.07.2021 року на суму 2000 грн. та відповіді на відзив 05.11.2021 року на суму 3000 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги правовий висновок, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Крім цього, суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 пеню за не сплату аліментів за період з 01.10.2018 року по 01.02.2021 року в розмірі 7086 (сім тисяч вісімдесят шість) грн..

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 10 грудня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан