Справа № 309/2986/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 15 січня 2021 року (у складі судді Волощук О.Я.) (у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у листопаді 2020 р.

Разом із цим просила стягнути з відповідача судові витрати та понесені нею витрати у зв`язку з розглядом справи. У позові вказала, що попередній орієнтований розрахунок суми витрат, які позивач очікує понести з розглядом справи, становить 4500 грн.

Рішенням Хустського районного суду від 15 січня 2021 р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.11.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн. у відшкодування судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

ОСОБА_1 просить змінити це рішення у частині розподілу судових витрат. Просить стягнути з нього на користь держави 840,80 грн. у відшкодування судового збору. У задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивач не надала доказів фактичного понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у визначеному законом порядку;

-копії доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в порушення ч.9 ст.83 ЦПК України не були надіслані відповідачеві.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Стягуючи з відповідача на користь держави 908 грн. у відшкодування судового збору судового збору, суд першої інстанції посилався на п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 4500 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив із того, що представником позивача ОСОБА_2 - Перегінець О.Г. , до матеріалів справи додано договір №КЦЧ-1 про надання правової допомоги від 11.11.2020 р., укладений між ОСОБА_2 і Перегінець О.Г. , розрахунок судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги від 22.12.2020 р. про оплату послуг у сфері права (а.с.13-15), квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 22.12.2020 р., якими підтверджується розмір витрат на правову допомогу понесених позивачем.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції у частині стягнення із відповідача на користь держави 908 грн. судового збору через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на 2020 р.) за подання до суду позовної заяви, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 840,80 грн.

Так, із матеріалів справи видно, що позов було пред`явлено в листопаді 2020 р., Ставка судового збору за вимогу пред`явлену позивачем до відповідача складала 840,80 грн. Відтак саме такий розмір судового збору необхідно було стягувати з відповідача в дохід держави.

Натомість суд першої інстанції стягнув із відповідача на користь держави 908 грн., мінімальна ставка судового збору, яка застосовується у 2021 р., однак це є неправильним за умови пред`явлення позову в 2020 р., відтак у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Стосовно оскарження рішення суду першої інстанції у частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн. колегія суддів вважає, що рішення в цій частині ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування у цій частині нема.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем до суду першої інстанції були подані такі документи: попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, відповідно до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України (а.с.21), квитанцію прибуткового касового ордера № 1, яка підтверджує оплату позивачем послуг адвоката (а.с.39а), довідку, видану адвокатом Перегінець О.Г., про те, що вона надає правничу допомогу ОСОБА_2 згідно з договором про надання правової допомоги від 11.11.2020 р., і те, що ОСОБА_2 сплачено за фактично надані юридичні послугикошти в сумі 4500 грн. (а.с.40), договір про надання правової допомоги та захисту від 11 листопада 2020 р. (а.с.41), розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, в якому вказані найменування послуг і їх вартість (а.с.42).

Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач не надала доказів фактичного понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у визначеному законом порядку, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами цивільної справи.

Довід апеляційної скарги про те, що копії доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в порушення ч.9 ст.83 ЦПК України не були надіслані відповідачеві, не можуть слугувати підставою для відмови в стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем було дотримано вимоги спеціальної норми закону, що регулює спірні правовідносини (п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України). Крім того, відповідач виразив своє заперечення у відзиві на позов, указавши, що просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення 4500 грн. через те, що позивачем не надано доказів фактичного понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у визначеному законом порядку (ст.13 ЦПК України).

Відтак, колегія суддів констатує про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 4500 грн., їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботи, часу, виплаченому гонорару.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаних висновків.

Однак, через стягнення з відповідача на користь держави невірного розміру судового збору, рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Хустського районного суду від 15 січня 2021 р. змінити,виклавши абз.4,5 у такій редакції: «Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РКОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави 840,80 грн. у відшкодування судового збору. 3.Решту рішення Хустського районного суду від 15 січня 2021 р. в оскарженій частині залишити без змін. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 р.

Судді: