ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1978/21
Провадження № 22-ц/4820/2000/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №683/1978/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Cтарокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року (суддя Цішковський В.А.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 23.08.2011. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був проінформований про умови кредитування, що були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору відповідачу відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який вподальшому збільшено до 24000 грн. Позивач зазначив, що ним виконані взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 14.06.2021 виникла заборгованість у розмірі 24118,04 грн, з яких: 18872,43 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5245,61 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 24118,04 грн заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.08.2011 та судові витрати.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтням 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.08.2011, що утворилась станом на 14.06.2021 в сумі 18872,43 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови в задоволені позову, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Банк посилається на те, що в момент відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту відповідач особисто підписався про ознайомлення з тарифами, а саме Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 23.08.2011. Апелянт вказує, що суд на цю довідку уваги не звернув, натомість цілком безпідставно вважав стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованим, оскільки вони начебто не встановлені умовами договору. Також, відповідач після отримання картки, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, здійснював часткове погашення заборгованості по кредитному договору, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 звертався до Банку з метою перевипуску картки. На думку АТ КБ «ПриватБанк» відсутність підпису боржника на відповідних умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Також, апелянт посилається на те, що встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково послався на постанову Великої Палати Верховного Суду №342/180/17 від 03.07.2019 та не звернув уваги на те, що до суду надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, разом із наказом про її затвердження.

Зважаючи на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судове рішення в оскаржуваній частині щодо підстав відмови у стягненні з відповідача заборгованості по простроченим відсоткам не відповідає вказаним вимогам.

Встановлено, що факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1 кредитного договору від 23 серпня 2011 року підтверджується письмовою Анкетою - заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачем, відповідно до якої останній підтвердив свою згоду про те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг; позичальник ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, що були надані для ознайомлення відповідачу в письмовому вигляді (а.с. 18).

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SANDN 55556 від 23.08.2011, що підписана відповідачем (а.с.19) сторони обумовили базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 2,5% на місяць.

Як слідує із довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу надавалися наступні картки: № НОМЕР_1 терміном дії до 04/15, № НОМЕР_2 терміном дії до 06/15, № НОМЕР_3 терміном дії до 01/16, № НОМЕР_4 терміном дії до 02/19, № НОМЕР_4 терміном дії до 02/19, № НОМЕР_5 терміном дії до 09/20, № НОМЕР_6 терміном дії до 10/22, № НОМЕР_7 терміном дії до 12/22 (а.с. 17).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн, який 23.08.2011 збільшився до 6400 грн, 23.05.2017 збільшився до 19000 грн, 20.10.2017 збільшився до 24000 грн, 27.02.2019 зменшився до 22300 грн, 01.03.2019 зменшився до 22300 грн, 25.03.2019 зменшився до 20770 грн, 26.03.2019 зменшився до 20770 грн, 21.11.2019 зменшився до 20014,28 грн, 22.12.2019 зменшився до 20014,28 грн, 02.01.2020 зменшився до 20014,28 грн, 18.03.2020 зменшився до 20014,28 грн, 31.03.2020 зменшився до 20014,28 грн, 14.04.2020 зменшився до 19662,52 грн, 27.04.2020 зменшився до 19662,52 грн, 08.05.2020 зменшився до 19662,52 грн, 19.05.2020 зменшився до 19662,52 грн, 01.06.2020 зменшився до 19662,52 грн, 12.06.2020 зменшився до 19662,52 грн, 23.06.2020 зменшився до 19662,52 грн, 06.07.2020 зменшився до 19662,52 грн, 17.07.2020 зменшився до 19662,52 грн, 31.07.2020 зменшився до 19662,52 грн, 11.08.2020 зменшився до 19662,52 грн, 25.08.2020 зменшився до 19662,52 грн, 07.09.2020 зменшився до 19662,52 грн, 23.09.2020 зменшився до 19516,52 грн, 07.10.2020 зменшився до 19516,52 грн, 19.10.2020 зменшився до 19516,52 грн, 30.10.2020 зменшився до 19516,52 грн, 11.11.2020 зменшився до 19516,52 грн, 26.11.2020 зменшився до 19516,52 грн та 04.12.2020 зменшився до 0,00 грн (а.с.16).

З виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти та користувався ними, періодично погашаючи заборгованість (а.с. 53-66).

За розрахунками Банку, доданим до позову, станом на 14.06.2021 відповідач має кредитну заборгованість в розмірі 24118,04 грн, із них: 18872,43 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5245,61 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.14-15).

Відповідно до ч 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, встановлює додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, якщо це не врегульовано законом. При укладенні договору юридична або фізична особа мають право вимагати у суб`єкта підприємницької діяльності надання балансу або довідки про фінансове становище, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), а також бізнес-план, якщо інше не передбачено законодавством України.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 18872,43 грн заборгованості за кредитом, Старокостянтинівський районний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів в зазначеному розмірі та неналежного виконання останнім своїх кредитних зобов`язань.

В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості по простроченим процентам, суд першої інстанції вважав недоведеним узгодження сторонами кредитного договору такої істотної умови договору, як розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Встановлено, що апелянтом оскаржується рішення в зазначеній частині, тому предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні із ОСОБА_1 заборгованості по простроченим відсоткам з підстав саме не доведеності узгодження між сторонами кредитного договору таких істотних умов, як визначення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Так, встановлено, що на підтвердження вимог про стягнення із відповідача заборгованості за простроченими відсотками АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: заяву ОСОБА_1 від 23.08.2011, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SANDN 55556 від 23.08.2011, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору (а.с.18-43).

Як вбачається з матеріалів справи, підписана ОСОБА_1 23 серпня 2011 року Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SANDN 55556 містить розмір процентної ставки за користування кредитними коштами (2,5% на місяць на залишок заборгованості) (а.с.19).

Суд першої інстанції вищезазначений доказ не врахував, а тому прийшов до передчасного висновку про неузгодженість між сторонами кредитного договору такої істотної умови договору, як сплата відсотків за користування кредитом.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної відповідачем Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SANDN 55556 від 23.08.2011 наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитними коштами.

А тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у стягненні із відповідача заборгованості по прострочених відсотках та про безпідставність посилань суду у оскаржуваному рішенні саме на висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 є такими, що заслуговують на увагу.

Разом з тим, при вирішенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам, апеляційний суд виходить з наступного.

Як слідує із позовної заяви, Банк просив стягнути із відповідача 5245,61 грн заборгованості по простроченим відсоткам.

Однак, із розрахунків заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011, укладеного між Банком та ОСОБА_1 станом на 31.05.2015, на 30.06.2019, на 14.06.2021 (а.с. 5-15), що надані позивачем вбачається, що з 23.08.2011 по 29.08.2014 проценти за користування кредитними коштами нараховані Банком за процентною ставкою 30% річних (2,5 в місяць, що відповідає умова кредитного договору); за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 проценти нараховані за процентною ставкою 34,80% річних, за період з 01.04.2015 по31.05.2015 за процентною ставкою 43,20 %; за період з 01.06.2015 по 01.08.2020 проценти нараховані за процентною ставкою 3,60% на місяць; за період з 01.08.2020 по 14.06.2021 - 3,50% на місяць, що не відповідає умовам кредитного договору від 23.08.2011, за яким сторонами обумовлено базову процентну ставку за кредитом в розмірі 2,5% на місяць ( а.с. 5-15, 19).

Враховуючи вищезазначені розрахунки та виписку по рахунку позичальника (а.с. 53-66), судова колегія виходить з того, станом на 31.05.2015 заборгованість по відсоткам позичальника становила 161,18 грн, станом на 30.06.2019 0,00 грн, а станом на 14.06.2021 5245,61 грн, що виникла за рахунок списання Банком коштів на погашення процентів за рахунок кредитних коштів.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України з врахуванням отриманих ОСОБА_1 та повернутих ним кредитних коштів не доведено наявність станом на 14.06.2021 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5245,61 грн виходячи із узгоджених сторонами кредитного договору №б/н від 23.08.2011 умов.

А тому судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення в зазначеній частині про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками з підстав недоведеності.

Враховуючи факт узгодження сторонами такої істотної умови кредитного договору, як розмір відсотків за користування кредитними коштами, тому судова колегія вважає, що аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин ст. 1048 ЦК України є неспроможними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Cтарокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками відмовити.

В решті заочне рішення Cтарокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай