Справа № 517/656/21
Провадження № 2/517/201/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 рокусмт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гончар І.В.,

при секретарі Заболотній Л.В..,

за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну частку (пай).

Свої вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня тітка ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня матір - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно. До спадщини входить сертифікат на право на земельну частку (пай) яка перебуває у колективній власності КСП "Авангард", що знаходилось за адресою с. Стояново Фрунзівського району Одеської області, виданого 25.02.1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією, серія ОД № 0197229 виданого ОСОБА_6 .

Позивачі звернулись до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Однак державний нотаріус Романова І.С. згідно постановив № 298/02-31 від 25.05.2021 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їхньої рідної тітки ОСОБА_4 на підставі того, що відповідно до ст. 530 ЦК України (1963 р.), який діяв на момент відкриття спадщини, рідні племінники спадкодавця не є спадкоємцями за законом. Також ними не було подано документів про родинні стосунки із спадкодавцем та наявні суперечності в написанні прізвища спадкодавця: у свідоцтві про смерть " ОСОБА_7 ", а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) " ОСОБА_8 ".

Також, згідно постанов № 305/02-31 та № 306/02-31 від 25.05.2021 року державним нотаріусом Романовою С.І., позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 їхньої матері ОСОБА_5 на підставі того, що був пропущений строк для прийняття спадщини, а також відсутні відомості про постійне місце проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до інформації наданої управлінням у Роздільнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Авангард» громадянка ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживала в с. Стоянове, Роздільнянського (колишня назва Фрунзівського) району Одеської області, дійсно отримала сертифікат серії ОД № 0197299 виданого на підставі розпорядження районної державної адміністрації № 364/96 від 12.09.1996 року. Тобто прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання повністю збігаються з даними, що вказані в наявному оригіналі сертифікату на право на земельну частку (пай). Також співпадають ім`я, по батькові, місце проживання та місце смерті зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 та сертифікатом на право на земельну частку (пай), що виданий ОСОБА_6 . Даний факт підтверджує належність сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197299 , що виданий ОСОБА_6 померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 . Вищенаведені розбіжності у документах є невірним варіантом перекладу з російської мови, який не може бути належним чином виправлений без звернення до суду.

Мати позивачів - ОСОБА_5 фактично володіла, але не здійснила оформлення своїх прав щодо майна у вигляді сертифікату серія ОД № 0197229 померлої сестри ОСОБА_4 .

Позивачі вважають, що єдиним способом отримати спадщину за законом на сертифікат серія ОД № 0197229, що був виданий 25 лютого 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області є звернення до суду.

В судовому засідані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задовольнню частково з наступних підстав.

Дана справа розглядається в позовному провадженні.

В судовому засідані свідок ОСОБА_9 пояснила, що мати позивачів ОСОБА_5 одна,а тітка позивачів ОСОБА_4 періодично допомагала по господарстві .

Свідок ОСОБА_10 надала аналогічні пояснення.

Ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За змістом положень п. 17 розд.X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право.

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Факт між померлими не тягне юридичних наслідків в силу припинення їх цивільної правоздатності, тому не може бути задоволений судом.

Цивільна правоздатність тітки та матері позивачів, факт прийняття спадщини між якими вони просять встановити, припинена у зв`язку з їхньою смертю, унаслідок чого звернення позивачів з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, в інтересах померлих суперечить нормам цивільного права та процесуального законодавства. Вимога про встановлення факту прийняття спадщини похідна від попередньої.

Згідно правової позиції Верховного Суду стосовно померлих позовні вимоги не можуть заявлятися, оскільки померлі особи не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності. Згідно довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 1446 від 26.05.2021 року після смерті ОСОБА_4 її сестра ОСОБА_5 , вступила у фактичне володіння та управління майном ОСОБА_4 , взявши у власність належне покійній майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0197229. Але за свого життя не оформила своїх спадкових прав, не оформила свідоцтво про спадщину та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.

Позивачі не звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері та не отримали свідоцтво на спадщину. ОСОБА_5 був складений заповіт, в якому спадкоємцями зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які отримали свідоцтво на право на спадщину після смерті ОСОБА_5 ..

Отже суду не надано доказів, що позивачі прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 в термін 6 місяців. Захарівська селища рада Роздільнянського району Одеської області, не заперечувала проти вказаних доводів позивачів, а нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючого документа на майно спадкодавця та відсутності документального підтвердження родинних відносин померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та був пропущений строк для прийняття спадщини.

Також ними не було надано доказів про родинні стосунків. Відповідно до ст.. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема , якщо спадкодавець протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Право власності визнається на земельну ділянку, а не на право власності на земельну частку (пай). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст..1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Дослідивши докази у справі, вислухавши сторони, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну частку (пай) - задовольнити частково.

Встановити факт належності документу, а саме факт належності ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , сертифікату серії НОМЕР_1 , що був виданий 25 лютого 1997 року Фрунзівською районної державною адміністрацією Одеської області на ім`я ОСОБА_6 , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Авангард"на території Фрунзівської селищої ради Фрунзівського району Одеської області, розміром 11,2 в умовних кадастрових гекторах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2021 року. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Гончар