С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2-о/760/326/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

30 вересня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин; заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України.

ІІ. Описова частина

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила визнати, що вона (згідно з паспортними даними - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дубрівка Коростишівського району Житомирської області) була дружиною померлого ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Семибалки, Азовського району, Ростовської області, помер - ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Свої вимоги Заявниця мотивує наступним.

Між Заявницею та ОСОБА_2 03 травня 1953 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 виданого Дубрівською сільською радою Брусилівського району. Після реєстрації шлюбу Заявниці було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

Заявниця зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення одноразової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та деяких інших осіб, проте у виплаті грошових коштів їй було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про шлюб та паспорт заявника містять розбіжності.

Зазначені розбіжності, як вказує ОСОБА_1 , виникли внаслідок вільного перекладу за часів СРСР, зробленого при реєстрації актів громадянського стану відповідними посадовими особами, які видали свідоцтва про одруження та паспорти.

Враховуючи, що без підтвердження судовим рішенням родинних відносин з ОСОБА_2 . Заявниця позбавлена можливості оформити пенсію, вона просить встановити даний факт.

06 травня 2021 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

12 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заявниця подала до суду заяву, у якій повністю підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві пояснень не надійшло, представник до суду не з`явився.

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

03 травня 1953 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 виданого Дубрівською сільською радою Брусилівського району, актовий запис № З (копія свідоцтва додається). Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 1929 року народження є уродженкою с. Дубрівка Брусилівського району Житомирськокї області, а чоловік є уродженцем Ростовської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 13).

Встановлено, що 16.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення одноразової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та деяких інших осіб, проте у виплаті грошових коштів їй було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про шлюб та паспорт заявника містять розбіжності в частині написання прізвища Заявниці (« ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 ») (а.с. 15).

Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз від 16.04.2021 №056/483-а/2 роз`яснено, що прізвище ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є ідентичними, оскільки розбіжності виникли під час російської орфоепії (а.с.14).

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Положення Основного закону України переконують у тому, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення юридичного факту в даному випадку необхідне для отримання пенсії покійного чоловіка.

Відповідно до п 3.7 розділу III Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України Заяви для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (зі змінами), подаються заявниками безпосередньо до органів, що призначають пенсії.

Однак, при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про отримання одноразової допомоги членам сім`ї померлого пенсіонера із числа військовослужбовців та деяких інших осіб, Заявниці було відмовлено у задоволенні її заяви з тих підстав, що в поданих документах містяться розбіжності.

Разом з тим, як зазначено, вище розбіжності в написанні прізвища у вищезазначених документах виникли в результаті вільного перекладу за часів СРСР, зробленого при реєстрації актів громадянського стану відповідними посадовими особами, які видали свідоцтва про одруження та паспорти.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану (ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Матеріалами справи у їх сукупності підтверджується, що Заявниця - ОСОБА_1 (згідно з паспортними даними - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дубрівка Коростишівського району Житомирської області) та ОСОБА_1 (згідно з свідоцтвом про одруження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дубрівка Брусилівського району Житомирської області) є однією й тією ж особою, а також дружиною померлого ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд вирішив:

1.Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 (згідно з паспортними даними - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Дубрівка Коростишівського району Житомирської області) була дружиною померлого ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Семибалки, Азовського району, Ростовської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Суддя: