КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021року місто Київ.

Справа № 2о-293/2010

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15363/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепа О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Смик Дарини Павлівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року ( у складі судді Агафонов С.А. інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за заявою Узинської міської ради, заінтересована особа: Узинська державна нотаріальна контора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в їх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання спадщини відумерлою,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року Узинська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просила визнати відумерлою спадщину, а саме: житлову квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, що належало спадкодавцям: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, передати у власність територіальної громади м. Узина відумерлу спадщину (майно), що належало спадкодавцям на час відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що на території Узинської міської ради розташований п`ятиповерховий житловий будинок на АДРЕСА_2 , у якому знаходиться трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Узинською державною нотаріальною конторою від 16 січня 2003 року, що підтверджується листом Білоцерківського МБТІ.

Власники зазначеної квартири померли. Зокрема, ОСОБА_2 Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану виконкому Узинської міської ради.

До дня смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (спадкодавці) постійно проживали в своїй квартирі АДРЕСА_1 .

Від дня смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до моменту звернення до суду із заявою в квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає, вхідні двері до квартири знаходяться у відчиненому стані, час від часу до квартири потрапляють безпритульні громадяни, борги по сплаті за комунальні послуги зростають.

З моменту відкриття спадщини, а саме: від 19 листопада 2003 року та від 27 травня 2005 року, минуло більше одного року, у зв`язку з чим Узинська міська рада просила суд визнати відумерлою спадщину, а саме: житлову квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, що належала спадкодавцям: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, та передати у власність територіальної громади м. Узина відумерлу спадщину (майно), що належало спадкодавцям на час відкриття спадщини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року заяву задоволено.

Визнано спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно, у вигляді квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Передано у власність територіальній громаді м. Узина Білоцерківського району Київської області відумерлу спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Встановлено, що померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підлягають зняттю з реєстрації за адресою: кв. АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Смик Д. П. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні заяви відмовити (а.с.28-29).

Постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви Узинської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

25 лютого 2021 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний суд постановлюючи судове рішення про скасування постанови Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року звернув увагу на те, що, у спірних правовідносинах обов`язковому з`ясуванню підлягає факт смерті спадкодавця, тобто час та місце відкриття спадщини. Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив наявність повноважень адвоката на веденя справи в апеляційному суді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року прийнято справу за апеляційною скаргою Смик Дарини Павлівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року призначено до апеляційного розгляду .

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень на вимоги та зміст апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду 14 грудня 2021 року з`явилась адвокат Смик Д., надала оригінал договору про надання правової допомоги та конверт, в якому вона отримала вказаний договір від ОСОБА_2 з Бельгії, проте пояснила, що станом на грудень 2021 року в неї відсутні повноваження представляти інтереси останньої, так як ОСОБА_2 , яка проживає в Бельгії , та є її родичкою розірвала з нею договірні відносини, оскільки не бажає продовжувати судові тяжби.

В судовому засіданні 02.11.2021 року адвокат Капустін В.В. надав пояснення, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, так як адвокат Смик Д. не підтвердила свої повноваження, а надані нею копії документів не свідчать про те, що ОСОБА_2 уповноважувала адвоката на звернення до суду. Також суду не було надано переконливих доказів на спростування довідок Узинської сільської ради про смерть ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_8 - адвокат Капустін В.В. в судове засідання 14 грудня не з`явився, про розгляд справи повідомлений, що підтверджується розпискою на а.с.222.

Інші учасники справи також до суду не з`явились, про її розгляд повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Оскільки справу розглянуто за відсутності учасників процесу, відповідно до ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення в даній справі є дата складання повного тексу даної постанови.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву Узинської міської ради районний суд виходив з того, що відповідно до довідки виконавчого комітету Узинської міської ради від 28 жовтня 2010 року № 02-13-549 свідоцтва про смерть громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були видані на руки громадянам, котрі займалися похованням, а в архіві дублікати свідоцтв не зберігаються. Виходячи із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» факт смерті особи є підставою для зняття особи з реєстрації, що є цілком логічним. Отже районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зняття померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з реєстрації та визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира

АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 січня 2003 року.

У вересні 2010 року Узинська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, а саме: житлової квартири АДРЕСА_1 та іншого майна, що належало спадкодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

На підтвердження вимог заяви Узинська міська рада надала до суду довідки, видані Узинською міською радою за підписом міського голови О. Г. Охріменка про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із зазначенням номерів актових записів (а. с. 5, 6).

З наданої заявником довідки, виданої Узинською міською радою за підписом міського голови О. Г. Охріменка, встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану при Узинському міськвиконкомі було виписано та видано свідоцтва про смерть на громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , вказані акти цивільного стану були видані на руки громадянам, які займалися похованням, в архіві дублікати свідоцтв не збереглися (а. с. 18).

З інформації Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області від 27 жовтня 2010 року № 510/02-14 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_6 не заводилася та не відкривалася (а. с. 13).

Звертаючись з апеляційною скаргою Смик Дарина Павлівна в інтересах ОСОБА_2 , надала як додаток до апеляційної скарги копію Заяви від 27.04.2012 року, засвідчену ОСОБА_10 , консулом Посольства України в Королівстві Бельгії.

ОСОБА_2 є власницею Ѕ трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та є спадкоємицею після смерті ОСОБА_6 , так як її місце проживання було зареєстроване спільно з спадкодавцем - ОСОБА_6 .

Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року та направляючи справу на новий розгляд, Верховний суд звернув увагу на, те, що у спірних правовідносинах обов`язковому з`ясуванню підлягає факт смерті спадкодавця, тобто час та місце відкриття спадщини. Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив наявність оригіналів документів на підтвердження повноважень особи на подачу апеляційної скарги, зокрема - оригінал договору про надання правової допомоги .

Київському апеляційному суду в судове засідання 14 грудня 2021 року надано оригінал договору про надання правової допомоги та конверт , в якому такий договір був направлений засобами поштового зв`язку на адресу адвоката, яка в подальшому подала апеляційну скаргу.

Дослідивши оригінал такого договору, суд не знаходить підстав для закриття апеляційного провадження з підстав подання апеляційної скарги не уповноваженою особою.

Вирішуючи апеляційну скаргу по суті заявлених в ній вимог, Київський апеляційний суд виходить з наступного .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки районного суду про наявність підстав для визнання спадщини відумерлою не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України.

Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За правилами цивільного процесуального законодавства України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Відумерла спадщина в цивільному праві це майно померлого, яке не переходить до його спадкоємців.

Відумерлою спадщина визнається на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів, зокрема, факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини тощо та виконання відповідним органом місцевого самоврядування необхідних процедурних (процесуальних) дій, спрямованих на набуття територіальною громадою прав та обов`язків померлої особи.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилом частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою Узинська міська рада долучила до заяви лише довідки, видані Узинською міською радою за підписом міського голови О. Г. Охріменка про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із зазначенням номерів актових записів (а.с.5-6).

Відповідно до положень ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З наданої заявником довідки, виданої Узинською міською радою за підписом міського голови О. Г. Охріменка убачається, що відділом реєстрації актів цивільного стану при Узинському міськвиконкомі було виписано та видано свідоцтва про смерть на громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , вказані акти цивільного стану були видані на руки громадянам, котрі займались похованням, в архіві дублікати свідоцтв не зберігаються (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 01 липня 2010 року, № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до статті 17 Закону України від 01 липня 2010 року, № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

В процесі розгляду справ про визнання спадщини відумерлою суд зобов`язаний встановити такі обставини: час та місце відкриття спадщини, відсутність спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, відсутність договору довічного утримання і спадкового договору, належність спадкодавцю конкретного спадкового майна та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно п. 8 ч. 2 ст. 234 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ч. 2 ст. 235 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

У даному випадку районний суд обмежився наданими заявником довідками від 10 липня 2010 року щодо повідомлення про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Водночас, як вже зазначено вище, смерть фізичної особи підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже подія відкриття спадщини, яка відповідно до положень ст. 1220 ЦК України збігається з днем смерті особи або днем, з якого вона оголошується померлою, повинна бути підтверджена актовим записом про смерть, вчиненим на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

При вирішенні справи районний суд не врахував указаних положень чинного законодавства та поклав у основу свого рішення недопустимі докази, які виявилися також недостовірними, оскільки у даній справі апеляційна скарга через адвоката Смик Д. П. подана ОСОБА_2 , котру суд при вирішенні справи вважав померлою на підставі недопустимого доказу.

Київському апеляційному суду при повторному розгляді даної справи, належні докази про смерть ОСОБА_2 також надані не були. ні представником заінтересованої особи ні заявником.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви Узинської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для застосування повороту виконання скасованого рішення суду, оскільки з пояснень адвоката Смик Д., встановлено, що ОСОБА_2 через свого представника просила залишити без розгляду її позов в іншій справі про витребування майна у заінтересованих осіб, які після визнання спадщини відумерлою отримали спірну квартир для постійного поживання.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Смик Дарини Павлівни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви Узинської міської ради про визнання спадщини відумерлою .

Постанова набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Постанова складена 15 грудня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик