Справа № 160/701/18
Провадження № 2/931/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинська селищна рада Волинської області про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

27.11.2018 року позивач ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Колпитівська сільська рада про визнання заповіту недійсним, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала у АДРЕСА_1 , зареєстрований секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області Кренц В.М. у реєстрі за Р№15 від 10.05.2017 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_7 , яка до останнього дня життя проживала разом із ним та їх дочкою ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 .

Через деякий час після смерті дружини, зокрема, 01.10.2018 року він разом з дочкою ОСОБА_5 звернулись з заявами до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. про прийняття спадщини. Однак, як пізніше з`ясувалось, ОСОБА_7 10 травня 2017 року залишила після себе заповіт, який був зареєстрований секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області ОСОБА_8 у реєстрі за Р№15, у якому на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку (пай) для ведення особистого селянського господарства, що розміщена у с. Селець Володимир-Волинського району Волинської області; присадибну земельну ділянку, розміром 0,85 га, що розташована у с. Колпитів Локачинського району Волинської області; належну їй 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Колпитів Локачинського району Волинської області та все належне їй рухоме майно дочці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає у АДРЕСА_2 , яка не доглядала до смерті його дружину, жодним чином фінансово їй не допомагала та не приймала участі у її похованні.

Таким чином, заповіт порушує його права як спадкоємця, оскільки аналогічний заповіт був складений його дружиною ОСОБА_7 16 грудня 2016 року на його ім`я та зареєстрований секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області ОСОБА_8 у реєстрі за Р№ 68.

Крім того, йому незрозуміло яким саме чином померла склала заповіт, якщо останні роки життя її стан здоров`я був нестабільний, безпорадний, зумовлений похилим віком та тяжкою хворобою, вона не могла самостійно без стороннього догляду забезпечити умов свого життя, сама по собі дружина завжди потребувала постійного стороннього догляду, оскільки, крім інших хвороб, була ще й незрячою. Вона перебувала на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька.

Вважає, що у заповіті, який був зареєстрований секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області ОСОБА_8 у реєстрі за Р№15, стоїть підпис не його дружини, а іншої особи, а на тексті правочину, що посвідчувався посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії не зазначені причини, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняла.

Ухвалою судді від 18.12.2018 року було відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

18.01.2019 року підготовче провадження у справі було зупинене, позаяк позивач у справі - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а дані спірні правовідносини допускають правонаступництво.

08.08.2019 року ухвалою суду було замінено позивача у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Колпитівська сільська рада Локачинського району Волинської області про визнання заповіту недійсним - ОСОБА_6 його правонаступником ОСОБА_1 .

04.03.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_3 позов не визнала повністю і зазначила, що позивач не обґрунтував належними доказами неможливості позивачем підписати заповіт чи відсотку втрати зору, недієздатності. Їй до смерті спадкодавця не було відомо про спірний заповіт, взнала про нього на похороні матері від секретаря сільської ради Кренц Валентини Миколаївни.

Підстава позову про сліпоту спадкодавця не обгрунтована доказом відповідного медичного огляду спеціаліста та його висновком. Спадкодавець, не дивлячись на свою ніби то сліпоту, сама приїжджала в гості в м. Горохів до неї і навіть оформила субсидію на житло в с.Колпитів на опалювальний сезон 2017- 2018 років. Вона у 2016 році возила спадкодавця в центр хірургії ока на огляд, де лікарі не підтвердили діагноз катаракти у спадкодавця. Вказане вище свідчить, що сліпота спадкодавця є наслідком виключно психологічних чинників, котрі мали місце.

До посвідчення заповіту від 16.12.2016 року спадкодавець посвідчувала аналогічний заповіт на ім`я відповідача та внучки ОСОБА_1 (на інше спадкове майно), проте, під примусом членів сім`ї, з якими вона проживала (батько ОСОБА_6 , сестра ОСОБА_5 ), була змушена його змінити, підписавши заповіт від 16.12.2016 року, а потім, як стало відомо, повторно оформила оспорюваний заповіт відповідно до своєї волі.

Крім того, факт тиску на спадкодавця зі сторони членів сім`ї після посвідчення першого заповіту на користь відповідача був підставою неодноразових звернень спадкодавця до правоохоронних органів на членів сім`ї, котрі здійснювали «нагляд» за спадкодавцем і виганяли спадкодавця за посвідчення першого заповіту на її користь з будинку. Тоді спадкодавець два тижні жила у неї, але все ж у зв`язку із фізичною відсутністю достатнього місця для її проживання та за згоди позивача, вона повернулась додому і тієї ж ночі із нервовим зривом була доставлена в Горохівську районну лікарню. Тоді сторона позивача заявляла, що додому спадкодавця не пустять, поки вона не перепише заповіт і вона попросила спадкодавця все ж виконати ці вимоги, що вона і зробила під пильним «наглядом» ОСОБА_5 .

Вказує, що саме ставлення та дії членів сім`ї спадкодавця відносно неї, у зв`язку з якими вона була змушена залишити батьківський будинок, перешкодили їй жити з матір`ю та турбуватися про неї.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року у справі було призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу та провадження зупинено на час її проведення.

У зв`язку із отриманням висновку експерта 06.02.2020 року, провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 05.03.2020 року провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням у справі повторної почеркознавчої експертизи за клопотанням позивача та третьої особи ОСОБА_5 , яка позивачем не оплачена та повернута експертом без виконання, а тому провадження у справі поновлено ухвалою суду від 29.07.2020 року.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року провадження у справі зупинено, позаяк у справі призначено посмертну почеркознавчу експертизу за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 . Після надходження до суду 31.05.2021 року висновку експерта за результатами проведення вказаної експертизи, провадження у справі поновлено ухвалою суду від 01.06.2021 року.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року клопотання представника позивача у справі було задоволено та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Колпитівську сільську раду Локачинського району Волинської області її правонаступником - Локачинською селищною радою Волинської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , посвідчений секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області Кренц В.М., зареєстрований реєстрі за Р№15 від 10.05.2017 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її матір не могла заповісти своє майно відповідачці, в той день 10.05.2017 року вона перебувала у важкому стані здоров`я, до неї було викликано лікаря ОСОБА_9 , який перебував у їх житловому будинку орієнтовно протягом трьох годин з 09:30 по 12:30, після чого за направленням лікаря її госпіталізовано до Горохівської ЦРЛ. Останнім часом вона важко хворіла, мала сліпоту, підпис у заповіті не належить її матері. Позовні вимоги підтримала повністю та просила визнати заповіт недійсним.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов, просили у позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Локачинської селищної ради у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 01.12.2021 року від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить розглянути справу за наявними у ній матеріалами та ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт згідно зі ст. 1233 ЦК України - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ст. 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Законодавчо закріпленими вимогами до оформлення заповіту є складення його у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; особисте підписання заповідачем (ст.1247 ЦК України). Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 16.12.2016 року секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області Кренц В.М. був посвідчений заповіт ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за Р№68, яка земельну ділянку (пай) для ведення особистого селянського господарства, що розміщена у с. Селець Володимир-Волинського району Волинської області; присадибну земельну ділянку, розміром 0,85 га, що розташована у с. Колпитів Локачинського району Волинської області; належну їй 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та все належне їй рухоме майно заповіла ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 10).

Після її смерті позивач ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали заяви про прийняття спадщини та 16.11.2018 року ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса із заявою, в якій просить видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку майна, що належала спадкодавцеві, а саме: земельну ділянку (пай), площею 4,28 га, для ведення особистого селянського господарства, що розміщена на території Селецької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; присадибну земельну ділянку, розміром 0,85 га, що розташована у с. Колпитів Локачинського району Волинської області; 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, у видачі вказаних свідоцтв їй було відмовлено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позаяк встановлено, що 10.05.2017 року секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області Кренц В.М. був посвідчений заповіт ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за Р№15, яка вказане майно, а також все належне їй рухоме майно заповіла своїй дочці ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 14, 20).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 (т.1 а.с.41), його спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є ОСОБА_1 , яку було залучено до участі у справі як позивача (правонаступника ОСОБА_6 ).

Із довідки Колпитівської сільської ради № 289 від 12.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( т.1 а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.2, ч.3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що підпис на заповіті від 10.05.2017 року не належить заповідачу ОСОБА_7 , складення такого заповіту не відповідало її внутрішній волі та вона за станом здоров`я 10.05.2017 року не могла підписати даний заповіт.

Разом з тим, беззаперечних доказів на підтвердження вказаних обставин та наявності підстав для визнання заповіту недійсним до суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не здобуто.

Так, допитана судом свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працювала секретарем Колпитівської сільської ради та здійснювала посвідчення заповітів ОСОБА_7 . Остання повідчувала їх чотири, а саме: перший - на земельну ділянку (пай) на внучку ОСОБА_10 ; другий - на дочку ОСОБА_3 на майно, ідентичне тому, що зазначене в заповіті від 10.05.2017 року, однак через деякий час ОСОБА_7 прийшла до сільської ради із чоловіком ОСОБА_6 та він порвав вказаний заповіт; третій заповіт був посвідчений 16.12.2016 року за місцем проживання ОСОБА_7 на таке ж майно, однак на чоловіка - ОСОБА_6 , при цьому вона була хвора і підписувала його, перебуваючи в ліжку; четвертий заповіт було посвідчено 10.05.2017 року, в цей день ОСОБА_7 прийшла до сільської ради, зазначивши, що чоловік привіз її в амбулаторію, що знаходиться у тому ж приміщенні, вона попросила її підготувати заповіт на таке ж майно, що було зазначено у попередніх (другому та третьому) заповітах, при цьому перелічила вказане майно, однак на дочку ОСОБА_3 , що вона і зробила, перед підписанням заповіту вона прочитала їй заповіт, після чого вона його підписала особисто. При цьому у неї не виникло сумнівів, що ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій чи перебувала у важкому стані здоров`я, вказує, що остання могла його прочитати. ОСОБА_7 попросила, щоб заповіт залишився у неї в сільській раді. Пізніше вона зателефонувала їй, перебуваючи у лікарні, та попросила привезти цей заповіт, що вона і зробила. У лікарні вона перечитала вказаний заповіт і попросила, щоб він залишився у неї та після її смерті був переданий ОСОБА_3 . Тому на похороні ОСОБА_7 вона передала цей заповіт відповідачу. Зазначила, що в Книзі реєстрації нотаріальних дій за 2017-2019 роки Колпитівської сільської ради вона розписалася від імені ОСОБА_7 в рядку "Розписка про одержання нотаріально оформленого документа", позаяк заповіт так і залишився в неї.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 10.05.2017 року він здійснював медичний огляд ОСОБА_7 за місцем її проживання в с. Колпитів, при цьому його забрав її чоловік - ОСОБА_6 біля 12 години дня, після чого він направив хвору для госпіталізації до лікарні, позаяк її стан був важкий, мала супорозний стан (затьмарену свідомість), про що він здійснив запис до медичної картки хворої. При цьому зазначив, що огляд ним був проведений орієнтовно протягом 15 хвилин.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 зазначив, що в період його перебування на посаді сільського голови Колпитівської сільської ради орієнтовно в 2017-2019 роках ОСОБА_7 неодноразово приходила до сільської ради та скаржилася, що її ображають за місцем проживання, просила влаштувати її в будинок для престарілих, про що писала письмові заяви. Свідок вказує, що можливо у ОСОБА_7 і були проблеми з зором, однак заяви вона писала власноруч. Їй було важко ходити, використовувала паличку, як старша людина, однак вона ходила самостійно. Йому відомо, що певний період часу ОСОБА_7 проживала у притулку в с. Скобелка Горохівського району.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_7 приходила до своєї дочки ОСОБА_3 за місцем її проживання в м. Горохів, взимку 2016 року відповідач просила у ОСОБА_13 , яка була на той час комендантом у гуртожитку за місцем проживання відповідача, ліжко для своєї матері, яка проживала у неї певний час.

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтями 202, 203 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цьогокодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за № 1298/20036 (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1.2 розділу I цього Порядку в редакції 2016 року зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням (пункт 2.1 розділу II Порядку).

У пункті 1.4 розділу III цього Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 10.05.2017 року ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений секретарем Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області Кренц В.М. та зареєстрований в реєстрі Р№ 15, відповідно до якого заповідач земельну ділянку (пай) для ведення особистого селянського господарства, що розміщена в с. Селець Володимир-Волинського району Волинської області; присадибну земельну ділянку, розміром 0,85 га, що розташована в с. Колпитів Локачинського району Волинської області; належну їй 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та все належне їй рухоме майно заповіла своїй дочці - ОСОБА_3 .

У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1233-1241 Цивільного кодексу України. Заповіт складено у двох примірниках.

На прохання ОСОБА_7 вказаний заповіт був складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів посадовою особою Колпитівської сільської ради Локачинського району Волинської області, якій була відома особа заповідача, позаяк вона неодноразово посвідчувала заповіти ОСОБА_7 , заповідач вказала майно, яке бажає заповісти, секретарем не встановлено фізичних вад ОСОБА_7 , які б перешкоджали їй прочитати заповіт, який остання підписала. Те, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі підтверджується також тим, що остання, згідно з показаннями свідка ОСОБА_8 , пізніше, перебуваючи в лікарні, знову перечитала зміст заповіту, після чого не склала нового заповіту до своєї смерті, який би скасовував попередній.

Вимоги ст. 1247 ЦК України щодо форми заповіту при посвідченні заповіту дотримано.

Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 31.01.2020 року № 320 з додатками, призначеної судом, встановлено, що підписи на двох примірниках заповіту ОСОБА_7 від 10.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за Р№15, виконані ОСОБА_7 , а підпис від імені ОСОБА_7 в рядку під №15 "Розписка про одержання нотаріально оформленого документа" аркуша під №3 Книги реєстрації нотаріальних дій за 2017-2019 роки Колпитівської сільської ради с. Колпитів Локачинського району Волинської області - виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою (т.1 а.с. 272-283).

Вказаний висновок експерта узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_8

05.01.2021 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду було призначено судову почеркознавчу експертизу, метою якої було встановити чи виконані підписи на заповітах ОСОБА_7 від 10.05.2017 року та від 16.12.2016 року однією і тією ж особою.

Згідно із висновком експерта від 21.05.2021 року № 8371 встановлено, що підписи на заповітах ОСОБА_7 від 10.05.2017 року та від 16.12.2016 року виконані різними особами (т.2 а.с. 100-111).

Дослідивши висновок судової почеркознавчої експертизи від 21.05.2021 року № 8371, суд вважає, що висновок експертизи не підтверджує обставин, на які посилається представник позивача та позивач про те, що підпис на оскаржуваному заповіті від імені ОСОБА_7 виконаний не ОСОБА_7 , а встановлює лише той факт, що підписи на заповітах виконані різними особами, однак на якому саме заповіті від 10.05.2017 року чи від 16.12.2016 року стоїть підпис ОСОБА_7 не встановлено.

Посилання представника позивача на те, що вказаною експертизою доводиться факт того, що ОСОБА_7 не підписувала заповіт від 10.05.2017 року, оскільки при проведенні першої почеркознавчої експертизи досліджувались підписи на заповітах ОСОБА_7 від 10.05.2017 року та від 16.12.2016 року, суд не бере до уваги, позаяк при проведенні експертизи, призначеної судом ухвалою від 05.11.2019 року експерту для дослідження було надано також ряд інших документів із зразками підписів ОСОБА_7 , виконаних за життя, окрім примірників заповіту від 16.12.2016 року.

Разом з тим, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні стверджувала, що ОСОБА_7 підписувала два заповіти - від 10.05.2017 року та від 16.12.2016 року, при цьому заповіт від 16.12.2016 року був підписаний нею, перебуваючи в ліжку, що, на думку суду, може пояснювати розбіжності у підписах на цих заповітах.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявність яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 89 ЦПК України).

Проаналізувавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази, в тому числі висновки експертиз, судом не встановлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_7 заповісти майно відповідачу ОСОБА_3 не відповідало її волі. При цьому суд враховує, що допитана судом свідок ОСОБА_8 підтвердила суду, що ОСОБА_7 перебувала у Колпитівській сільській раді, власноручно підписала заповіт від 10.05.2017 року, що підтверджується висновком експерта, при цьому розуміла, яке майно вона заповідає відповідачу, у заповіті вказано час його посвідчення - 11:30, а свідок ОСОБА_9 вказав, що оглядав ОСОБА_7 орієнтовно о 12 годині, всупереч твердженням третьої особи ОСОБА_5 , яка вказує, що лікар перебував у їх житловому будинку близько трьох годин з 09:30 по 12:30. Із копії медичної картки вбачається, що у ній містяться виправлення щодо часу огляду (том 1 а.с.294-295), а місцезнаходження оригіналу даної картки встановити не вдалося можливим, у зв`язку з її відсутністю у медичному закладі, про що зазначив свідок ОСОБА_9 .

Згідно з відповіддю на запит представника відповідача із КНП "Горохівська ЦРЛ" від 05.03.2020 року №441/1.13/2-20 ОСОБА_7 була доставлена швидкою допомогою 10.05.2017 року о 13:20 до приймального відділення Горохівської ЦРЛ з дагнозом: ІХС, стабільна стенокардія напруги, ФК ІІІ, дифузний кардіосклероз СН ІІА ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст.3, ССР 3 (високий), гіпертензивне серце та перебувала на станціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні лікарні з 10 по 19 травня 2017 року (а.с.41 том 2). Отже, ОСОБА_7 прибула до лікарні після складення заповіту.

Як вбачається із відповіді на запит ОСОБА_5 із Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька від 01.10.2018 року, ОСОБА_7 у 2015 році двічі лікувалась у зазначеній лікарні стаціонарно з діагнозом "органічний розлад особистості в стадії глибокої декомпенсації з паранояльним синдромом, агресивною і аутоагресивною поведінкою", в подальшому - не зверталась (а.с.11 т.1).

Разом з тим, клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо визначення стану здоров`я ОСОБА_7 на час складення оспорюваного заповіту не заявлялось, відтак відповідна експертиза судом не призначалась.

ОСОБА_7 неодноразово проходила лікування у Горохівській ЦРЛ у зв`язку із наявними хворобами, 29.02.2016 року проходила обстеження у Центрі хірургії ока професора Загурського, що стверджується довідкою Горохівською ЦРЛ, випискою Центру, відповіддю на запит КНП "Горохівська ЦРЛ" від 06.08.2019 року №1275-1.13.19 (т.1 а.с.159-160, 169, 190).

Разом з тим, достовірних, беззаперечних доказів недієздатності ОСОБА_7 , неможливості усвідомлювати значення своїх дій на час складення заповіту від 10.05.2017 року, а також неможливості його прочитання, підписання за станом здоров`я позивачем не надано.

Вказаний заповіт відповідає вимогам законодавства, оскільки було дотримано вимоги до його форми, посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, а сам правочин відповідає волі заповідача та направлений на реалізацію її права власності в частині розпорядження належним їй майном, оскільки був підписаний з доброї волі, за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.

Таким чином, з огляду на пояснення учасників судового розгляду справи, наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 від 10.05.2017 року через їх недоведеність позивачем.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, враховуючи, що у позові відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 1217, 1233, 1234, 1247, 1251, 1254 ЦК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинська селищна рада Волинської області про визнання заповіту недійсним, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинська селищна рада Володимир-Волинського району Волинської області, адреса місцезнаходження: 45500, смт Локачі, вул. Миру, 23 Волинської області, .

Повний текст рішення складено 10 грудня 2021 року.

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба