Справа № 476/708/20 Головуючий у 1-й інстанції Чернякова Н. В.
Провадження № 22ц/812/2291/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чернякової Н. В. в смт Єланець Миколаївської області об 14 годині 25 хвилині зі складанням його повного тексту 21 жовтня 2021 року, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 64 081 грн 14 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що позичальницею ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг та оформлення картки, 19 лютого 2018 року підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої відкрито рахунок та надана кредитна картка.

У подальшому, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної карти, позичальницею у визначені строки не погашена сума основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення простроченої кредитної заборгованості та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю.

У квітні 2021 року відповідачка, від імені якої діє адвокатка Луконіна Н. В., подала заяву про перегляд заочного рішення, з посиланням на те, що нею не отримано судових викликів та повідомлень про розгляд справи, внаслідок чого вона не змогла скористатись своїм право на надання відомостей, які мають суттєве значення для розгляду справи.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 7 червня 2021 року відповідачці ОСОБА_1 поновлено строк на звернення з заявою про перегляд заочного рішення та задоволено її заяву. Заочне рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2020 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У своїх письмових поясненнях на позовну заяву, поданих від її імені представником, відповідачка заперечувала щодо задоволення позовної заяви, та вважала її доводи необґрунтованими, оскільки додані до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг набрали чинності майже через рік після підписання нею анкети та заяви про надання банківських послуг, а матеріали справи не містять доказів, що вона ознайомилася та погодила саме наданий витяг з Тарифів банку та Умов і правил користування кредитною карткою.

Вказувала, що проведені банком розрахунки не підтверджуються первинними документами, натомість з них вбачається, що заборгованість за кредитом відсутня.

Звертала увагу суду, що договором не передбачено таких складових як прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки за користування кредитом.

Наголошувала, що Правила надання послуг у Приватбанку через їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, та вказувала, що споживач як слабша сторона у договорі підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

Посилалась на відповідну судову практику.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, ухвалено про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 46 624 грн 71 коп. та 1 529 грн 39 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що є підстави для стягнення лише заборгованості за простроченим тілом кредиту, як заборгованості за кредитом без стягнення прострочених процентів, оскільки сторони у письмовому вигляді не узгодили порядок, умови та розмір нарахування процентів за користування кредитом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та в частині відмови у стягненні заборгованості з врахуванням прострочених процентів ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого просить його змінити, стягнув повну суму заборгованості, з урахуванням незадоволеної частини по стягненню прострочених процентів.

На думку представника позивача висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, зроблений внаслідок невстановлення судом дійсних прав та обов`язків сторін, які обумовлені кредитним договором, та спростовується підписаною відповідачкою інформацією про тарифи банку у вигляді паспорту споживчого кредиту та користуванням карткою.

Зазначав, що підписання відповідачкою анкети-заяви, паспорту кредитування та Тарифів банку свідчить про його згоду з укладенням договору надання банківських послуг та ознайомлення з умовами кредитування.

Наголошував, що відповідачка не спростувала укладення кредитного договору та факту ознайомлення з його умовами, що на думку позивача доведено належними доказами, які до того ж є первісними документами.

Посилався на відповідну судову практику.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 10 грудня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до надання АТ «ПриватБанк» банківських послуг без зазначення інформації про використання кредитної картки, виду послуги та бажаного розміру кредитного ліміту, який відповідно до довідки наданої банком станом на 19 лютого 2018 року встановлено в сумі 34 000 грн, із подальшим його збільшенням 8 березня 2018 року до 39 000 грн, 13 серпня 2018 року до 48 000 грн, та зменшенням у період з 21 лютого 2019 року до 14 березня 2020 року до 47 306 грн 24 коп., та у подальшому зведенням до 0,00 грн 24 березня 2020 року (а.с.25-27).

Для користування кредитними коштами позичальниці видано платіжну картку «Універсальна Голд», починаючи з 19 лютого 2018 року і до січня 2022 року (а.с.26, 190).

На обґрунтування проведеного розрахунку кредитної заборгованості банком до матеріалів позовної заяви надана копія інформаційної довідки, що є паспортом споживчого кредиту, яка 19 лютого 2018 року підписана особисто ОСОБА_1 , та у якій перелічені фінансові умови надання платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів, із зазначенням кількості та розміру платежів та періодичності їх внесення щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн, та зі сплатою за їх користування процентів за розмірами процентних ставок відповідно 43,2% та 42% річних за межами пільгового періоду, 53,36% або 52,84% річних на залишок заборгованості за межами пільгового періоду, та 86,4% або 84% річних при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.29-30).

Зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 6 березня 2018 року (а.с.30зв).

За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах.

Відтак приєднана банком до матеріалів позову інформація про умови кредитування у вигляді паспорту споживчого кредиту (а.с.14-15) доведена до відома позичальниці, про що свідчить її особистий підпис, який є тотожним підпису на анкеті-заяві про приєднання до надання банківських послуг та належним чином підтверджує узгодження з нею умов укладеного договору для платіжної картки «Універсальна Голд», яка видана позичальниці ( а.с.190).

За такого, договір укладений між сторонами складається з анкети-заяви позичальниці, паспорту споживчого кредиту, Умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою в тій частині, що узгоджена з ОСОБА_1 шляхом підписання нею паспорту споживчого кредиту, який є скороченим варіантом «Умов та Правил надання банківських послуг».

Інших умов кредитування позичальницею не узгоджувалося, та будь-яких заяв або довідок не підписувалося.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За матеріалами справи слідує, що позичальниця ознайомилася та узгодила саме ті умови та правила кредитування, до яких вона приєдналася шляхом підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту 19 лютого 2018 року на умовах запропонованих для підписання у період з 19 лютого 2019 року по 6 березня 2018 року (а.с. 9-30).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності погодження умов кредитного договору у вигляді сплати процентів за ставкою 42% (3,5% на місяць) за користування кредитними коштами щомісяця до 25 числа поточного місяця у розмірі 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн, а також 84% (7% на місяць) при невиконані зобов`язань щодо повернення кредиту не відповідає матеріалам справи.

Тому висновок суду в цій частині не відповідає обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Зазначене узгоджується з правовим висновком зробленим Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2020 року під час розгляду справи 284/157/20-ц, провадження 61-13569св20.

Рішення в частині стягнення на користь банку з позичальника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 46624 грн. 71 коп. не переглядається, оскільки жодною із сторін не оскаржується.

Однак, не зважаючи на хибність висновку щодо неузгодження умов кредитного договору, судом ухвалено по суті вірне рішення щодо відсутності підстав для стягнення прострочених процентів за користування кредитом виходячи з наступного.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, проценти за користування кредитом розраховані банком за відсотковою ставкою у 42% річних (3,5 % на місяць) з нарахуванням з двома різними коефіцієнтами, а починаючи з 1 вересня 2019 року додатково підвищених процентів при порушенні умов кредитування за ставкою 84 % річних (7% на місяць) та за такою самою ставкою на прострочений кредит, у зв`язку з чим станом на 14 липня 2020 року банком нараховано 17 456 грн 43 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, яке відбулося через штучне включення до тіла кредиту відсотків на суму 22 180 грн 21 коп., які відображені в колонці «відсотки погашені за рахунок кредиту», що перевищує заборгованість ОСОБА_1 за простроченими відсотками ( а.с.7-15).

Також з наданої банком виписки з карткового рахунку позичальника вбачається що банком до простроченої суми кредиту, на яку додатково нараховані прострочені проценти, включені нарахування з комісії на загальну суму 1 503 грн 32 коп., та щомісячні платежі із страхування а також членські внески із позначкою «комісія» на суму 540 грн (а.с.16-24).

Між тим, згідно висновків Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц умови кредитного договору щодо зобов`язання сплати комісії за споживчим кредитуванням є несправедливими, суперечать положенням частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Відтак, позивачем розраховано прострочені відсотки за користування кредитом через штучне збільшення тіла кредиту за рахунок погашення відсотків, та включення нарахувань з комісії, які вплинули на розрахунок заборгованості за тілом кредиту.

За такого підстави для стягнення заборгованості за простроченими процентами відсутні.

Тому, відмовляючи у стягненні прострочених процентів, суд першої інстанції, хоча у підсумку діяв вірно, але помилково вважав, що з позичальницею не узгоджено порядок та умови нарахування такого платежу.

Заперечення відповідачки на позовну заяву подані до суду першої інстанції містять загальні фрази щодо не доведення банком існування кредитної угоди, однак не містить конкретних доводів та аргументів на спростування або незгоди щодо підписання нею паспорту споживчого кредиту.

Враховуючи наведені обставини, та те, що судом першої інстанції відмовлено у стягненні загальної суми на користь АТ КБ «ПриватБанк», з врахуванням прострочених процентів за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду в цій частині у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Рішення суду в частині стягнення суми простроченого кредиту учасниками справи не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного перегляду, та підлягає залишенню без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року частково змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо підстав відмови у стягненні прострочених процентів в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова