Справа № 409/2270/17
Провадження № 22-ц/810/714/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Луганської В.М.

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Третяка О.Г. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивували тим, що чоловік позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 , був власником майнового сертифіката по КСП «Шлях Леніна» Білокуракинського району Луганської області ЛУ №089871. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, і позивачка прийняла у спадщину за заповітом майновий пай розміром 3796 грн, що становить 0,25 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства станом на 25.01.2000 року в сумі 1509000 грн та нарахованими дивідендами, що знаходяться в КСП «Шлях Леніна». В 2007 році було проведено допаювання спільного майна в зв`язку виявленням додаткового майна КСП. Вартість майнового паю, належного померлому ОСОБА_5 склала 6272,16 грн. Позивач ОСОБА_2 має у власності майновий сертифікат ЛУ № 08961 на суму 565 грн, або 0,04% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства в сумі 1509000 грн. В 2007 році було проведено допаювання спільного майна в зв`язку виявленням додаткового майна КСП. Вартість майнового паю ОСОБА_2 склала 936,61 грн. Позивачі майно на сертифікати не отримали.

Після ліквідації КСП «Шлях Леніна» його частковим правонаступником стало СТОВ «Надія».

Рішенням загальних зборів власників паїв по КСП «Шлях Леніна» уповноваженою особою щодо управління майнових паїв є відповідач ОСОБА_4 . Згідно протоколу комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають в процесі реформування КСП «Шлях Леніна», № 12 від 05.11.2014 року було прийнято рішення про включення до складу майна КСП «Шлях Леніна» будівлі ангару, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 . Також вказаним протоколом позивачам була передана в якості майнового паю будівля ангару та розташована в ній ворохоочисна машина ОВС-25. Однак відповідач ОСОБА_4 передав за договором оренди спірне майно відповідачу ОСОБА_3 .

В зв`язку з наведеним позивачі вважають, що дії відповідачів свідчать про невизнання ними права позивачів на спірне майно, тому із посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 16, 364, 392 ЦК України просили виділити будівлю ангару, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 , та розташовану в ній ворохоочисну машину ОВС-25 з спільного майна власників майнових паїв КСП «Шлях Леніна»; визнати право власності за ОСОБА_1 на 97,87% будівлі ангару, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 на 2,13 % будівлі ангару та ворохоочисну машину ОВС-25 та зобов`язати ОСОБА_3 передати будівлю ангару та розташовану в ній ворохоочисну машину ОВС-25, розташовані за адресою : буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено у повному обсязі.

Рішення про відмову у задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість суд мотивував обов`язковістю судового рішення в іншій справі, що набрало законної сили і яким встановлено, що позов було обґрунтовано заявлено до Олексіївської сільської ради Білокуракинського району, а належним відповідачем є її правонаступник Білокуракинська територіальна громада Сватівського району Луганської області, отже, по теперішній справі позов в частині визнання права власності на спірне майно подано до неналежних відповідачів, а крім того, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що вони є власниками спірного майна - будівлі ангару, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 та ворохоочисної машини ОВС-25, не підтверджене походження цього майна через відсутність будь-яких дозвільних документів на будівельні роботи будівлі ангару, будь-які технічні документи на ангар, докази того, що спірне майно підлягає розпаюванню, відсутні; не надано доказів знаходження спірного майна у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, просить скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є неповне з`ясування судом обставин справи, оскільки суд помилково не прийняв належні та допустимі докази - протокол комісії з організації вирішення майнових питань під головуванням ОСОБА_1 щодо передачі спірного майна у власність позивачам та акт прийому-передачі від 05.11.2014 року про передачу комісією по урегулюванню майнових питань в процесі реформування КСП «Шлях Леніна», акт прийому передачі майна №1 від 04.02.2009 року; лист ОСОБА_6 від 13.10.2015, згідно якого всім співвласникам майнових паїв крім позивачів майнові нові паї були видані в натурі, і лише позивачі залишаються власниками пайового фонду; суд безпідставно зазначив про те, що земельна ділянка для будівництва спірного ангару не відводилася, і про відсутність технічної документації щодо спірної будівлі, оскільки у 2015 році право власності на ангар було зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення суду, яке згодом було скасоване; відповідно до акту прийому-передачі від 05.11.2014 зазначено про повну побудову ангару; ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовом про визнання права власності до відповідача Олексіївської сільської ради Білокуракинського району, в чому їх рішенням Білокуракинського районного суду від 29.02.2016 було відмовлено (справа № 409/1301/15).

Невідповідність обставин, викладених у рішенні суду, полягає у невзятті судом до уваги наявних в матеріалах справи договору оренди ангару від 12.08.2016 та акту прийому-передачі від ОСОБА_4 до голови ФГ «Оазис-7» Світличного І.К. спірного ангару, користування яким до теперішнього часу підтверджено останнім в судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки жодне надане позивачами рішення не затверджене загальними зборами співвласників; спірна будівля будувалася господарським способом, без технічної документації, земля під забудову ангару не надавалася, оскільки вона була власністю КСП, на момент розпаювання КСП «Шлях Леніна» в 2000 році такого майна як ангар не було; спірні незавершене капітальне будівництво та вороохочисна машина не могли бути включені до пайового фонду і на допаювання новою комісією, оскільки це майно було виділене на погашення боргів правонаступнику СТОВ «Надія» колишнім КСП «Шлях Леніна»; на час ліквідації КСП «Шлях Леніна» такої споруди як ангар не значилося на балансі підприємства, і тільки в грудні 2003 року ангар було введено в склад основних засобів і поставлено на баланс СТОВ «Надія» без реєстрації для розрахунків із кредиторами; вороохочисна машина ОСВ-25 також не була передана на паювання, а була віднесена в резервний фонд КСП «Шлях Леніна».

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії Стахової Н.В., Лозко Ю.П.

Апеляційне провадження по справі було відкрито 06 серпня 2021 року, ухвалою суду від 18 серпня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 28 вересня 2021 року 14-30 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із перебуванням у відпустці, новий суддя у складі суду Луганська В.М. У судовому засіданні 28.09.2021 розгляд справи відкладений на 12 жовтня 2021 року о 10-й у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи. 12 жовтня 2021 року розгляд справи відкладений на 09 листопада 2021 року о 14-й. 09 листопада 2021 розгляд справи у зв`язку із відпусткою судді Лозко Ю.П. призначений на 30 листопада 2021 року о 10.30 год. У судовому засіданні 30 листопада 2021 року розгляд справи у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи відкладено на 21 грудня 2021 року о 14-й.

У судовому засіданні позивачка та її представники адвокати Циба Д.М. та Воронкін В.А. підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та його представник адвокат Чорнуха І.П. апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , був власником майнового сертифіката по КСП «Шлях Леніна» Білокуракинського района Луганської області ЛУ № 089382.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, і позивачка прийняла у спадщину за заповітом майновий пай розміром 3796 грн, що становить 0,25 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства станом на 25.01.2000 року в сумі 1509000 грн та нарахованими дивідендами, що знаходяться в КСП «Шлях Леніна» (а.с. 24 т. 1).

Після прийняття спадщини ОСОБА_1 було видано майновий сертифікат ЛУ №089871 замість майнового сертифікату, що належав померлому ОСОБА_5 (а.с. 25 т. 1).

ОСОБА_2 є власником майнового сертифікату ЛУ №089601 по КСП «Шлях Леніна» (а.с. 26 т. 1).

Рішенням загальних зборів співвласників майна КСП «Шлях Леніна» від 24 січня 2000 року об`єкт незавершеного будівництва-споруду ангару передано в оренду СТОВ «Надія», яке є правонаступником боргів КСП «Шлях Леніна» у частині боргів по податках і зборах до бюджетів всіх рівнів, пенсійного фонду України, фонду соціального страхування, у тому числі реструктуризації боргів із заробітної плати і за матеріально-технічні ресурси, одержані із держкомресурсів і держкомрезерву, в частині боргів за електроенергію, за послуги зв`язку; по акціям і цінним паперам, дебіторській заборгованості.

КСП «Шлях Леніна» виключено з Держреєстру підприємств України 27.05.2002 року.

Відповідно до Статуту СТОВ «Надія» підприємство являється правонаступником боргів КСП «Шлях Леніна» Білокуракинського району Луганської області у частині боргів по податках і зборах до бюджетів усіх рівнів, Пенсійного фонду України, фонду соціального страхування, у тому числі реструктуризованої, боргів по заробітній платі і за матеріально-технічні ресурси одержані із держкомресурсів і держкомрезерву (а.с. 190-191 т. 2).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.09.2021 Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» (СТОВ «Надія»), ідентифікаційний код юридичної особи 30790934, 22.02.2007 до ЄДРПОУ внесено запис № 0000147 про знаходження підприємства в стані припинення відповідно до рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Рішенням Білокуракинського районного суду від 29.02.2016 року (справа № 409/1301/15-ц) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Олексіївської сільської ради про визнання права власності на споруду ангару та ворохоочисну машину ОСВ-25, розташованих за адресою: буд. АДРЕСА_1 , відмовлено в задоволенні позову (а.с. 193-200 т. 2).

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 28.04.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білокуракинського районного суду від 29.02.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено з інших підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Олексіївської сільської ради про визнання права власності на споруду ангару та ворохоочисну машину ОСВ-25 (а.с. 207-208 т. 2).

Вказане рішення апеляційного суду залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року.

Відмова у задоволенні позову апеляційним судом, з чим погодився і ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обґрунтована тим, що до участі у справі не залучені всі належні відповідачі, зокрема, СТОВ «Надія», яке є правонаступником дебіторської заборгованості КСП «Шлях Леніна», та інші співвласники майна КСП «Шлях Леніна», які не отримали майно в натурі.

З огляду на вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаного суд не врахував та як на підставу для відмови у задоволенні позову послався на те, що судом апеляційної інстанції у справі № 409/1301/15-ц, зокрема, встановлено, що позивачі обґрунтовано заявили позов до Олексіївської сільської ради Білокуракинського району, а тому належним відповідачем по справі є її правонаступник - Білокуракинська територіальна громада Сватівського району Луганської області, проте земельна ділянка не відводилася під будівництво ангару, відсутні дозвільні документи на будівельні роботи, і взагалі будь-які технічні документи цієї споруди.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Виходячи з закріпленого в статті 13 Цивільного процесуального кодексу України принципу диспозитивності цивільного процесу, позивач має право на власний розсуд обрати спосіб захисту права, який він вважає для себе найбільш прийнятним та ефективним та вказати відповідача, якого він вважає відповідальним за заявленими позовними вимогами. За змістом статей 13, 43, 175 Цивільного процесуального кодексу України підстави та предмет позову визначає позивач, які суд не може змінити за власної ініціативи без згоди на це позивача.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, суд відмовляє в задоволенні позову до неналежного відповідача, про що зазначено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2.

Належними відповідачами у спорі про визнання права власності на майно на нерухоме майно є особи, які не визнають або оспорюють наявне у позивача право власності, при цьому таке право вже має бути наявним та існувати.

Як зазначено в судовому рішенні, що набрало законної сили, належними відповідачами за теперішнім позовом має бути СТОВ «Надія», яке є правонаступником дебіторської заборгованості КСП «Шлях Леніна», та інші співвласники майна КСП «Шлях Леніна», які не отримали майно в натурі.

Крім того, в порушення принципу диспозитивності та змагальності, визначених статтями 13 та 11 ЦПК України, а також вимог частин 1, 4, 5 ЦПК України, позивачами не доведено, що вони є власниками спірного майна - будівлі ангару, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 та ворохоочисної машини ОВС-25.

Відповідно до п. 15 Положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого загальними зборами співвласників майнових паїв 12.04.2007 року, рішення комісії оформлюються протоколом, що підписується головою і секретарем комісії, а затверджуються зборами співвласників у порядку, встановленому співвласниками (а.с. 47-49 т. 1).

Суду не надано жодного протоколу комісії з організації вирішення майнових питань під головуванням ОСОБА_1 , які б були затверджені зборами співвласників майна по КСП «Шлях Леніна», і такі співвласники не залучені до участі у справі разом із юридичною особою - СТОВ «Надія», яка не ліквідована і відомості про яку наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи судом, отже ця юридична особа є учасником цивільного правообороту.

Довід апеляційної скарги про неврахування судом наданих позивачкою ОСОБА_1 протоколів комісії з організації вирішення майнових питань під головуванням позивачки не заслуговує на увагу, оскільки ці докази не є належними та допустимими доказами передачі спірного майна у власність позивачам (а.с. 30-46 т. 1).

З цих же підстав не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази акт прийому-передачі від 05.11.2014 про передачу комісією по врегулюванню майнових питань в процесі реформування КСП «Шлях Леніна» під головуванням ОСОБА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 споруду ангару з обладнанням (а.с. 148-149 т. 2) та акт прийому передачі майна №1 від 04.02.2009, в т.ч. ангару, комісією по урегулюванню майнових питань в процесі реформування КСП «Шлях Леніна» під головуванням Силкіної Р.М. уповноваженому ОСОБА_4 (а.с. 150 т. 2), а помилкова оцінка скаржницею цих доказів як належних та допустимих не спростовує правильних висновків суду про неприйняття цих доказів.

Оскільки інша частина позову - про витребування майна з чужого незаконного володіння - є похідною від позову про визнання права власності на спірне майно, то такі вимоги також не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд наведеного не врахував, не звернув увагу на прямі вказівки ВССУ щодо належних відповідачів за теперішнім позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за ними права власності на спірне майно, якими мають бути саме СТОВ «Надія» та інші співвласники майна КСП «Шлях Леніна», які не отримали майно в натурі.

Вказане дає підстави дійти висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, що з огляду на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовляється, то судові витрати за подання позову та апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 22 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді: