Справа № 755/6070/21 Головуючий в суді І інстанції Чех Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

28 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2019 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3500 грн., починаючи з 24 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання матері дитини в розмірі 1500,00 грн. з 24 грудня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрив виконавче провадження зі сплати аліментів на утримання дитини, а 10 грудня 2019 року відкрито провадження по сплаті аліментів на її утримання. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, станом на 28 лютого 2021 року сума боргу становить 107 662,41 грн. У зв`язку з чим просила стягнути неустойку за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року в розмірі 57 064,50 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року у розмірі 57 064,50 грн. та судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевий суд не врахував, що неустойку за прострочення сплати аліментів можна нараховувати лише на заборгованість зі сплати аліментів на дитину, а не на утримання матері дитини, до того ж пеню розраховано за неправильною формулою, та не враховано, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу, та його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, до того ж судовими рішеннями встановлено, що за 2019 рік він не мав доходу та поніс витрати, у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а відповідач не спростував належними та допустимими доказами висновків місцевого суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, та стягнення пені за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року у розмірі 57 064,50 грн.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 березня 2019 року (справа №753/25015/18) Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти в розмірі 1 500,00 грн. на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку, з 24 грудня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року залишено без змін.

09 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрив виконавче провадження зі сплати аліментів на утримання дитини № 60828367.

10 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрив виконавче провадження зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , № 60830313.

11 січня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва (справа №755/4543/20) ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини та матері за період з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року в розмірі 15 000,00 грн. Рішення набуло законної сили 11 лютого 2021 року.

23 лютого 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області розглянув справу № 359/3874/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу сплати аліментів, скасування заборгованості за аліментами, та ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 рокуОСОБА_1 визнано винним в скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП України, яке полягало у несплаті аліментів на утримання одного з подружжя, а саме ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року та накладено на нього стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Згідно Довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 лютого 2021 року № 12462 станом на 10 січня 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання матері дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, становить 35 272,57 грн.

Згідно Довідки-розрахунку заборгованості від 03 березня 2021 року № 14164 станом на 28 лютого 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини становить 72 389,84 грн.

Згідно довідки ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про доходи ОСОБА_1 від 04 лютого 2021 року, дохід останнього за період з листопада 2020 року по січень 2021 року становить 14 982,05 грн. (сукупний розмір стягнутих аліментів становить 4 642,99 грн.)

Згідно довідки ТОВ «ЛогіТайм» про виплату аліментів від 17 липня 2020 року № 05/07/2020, видана ОСОБА_1 , нарахована заробітна плата останнього за період з січня 2020 року по липень 2020 року становить 30 300 грн. (розмір сплачених аліментів - 8 170,77 грн.)

При розгляді судами справ №755/4543/20 та №359/3874/20 було встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 обов`язків по утриманню малолітньої дитини та її матері.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання сина та на утримання позивача, як матері дитини, з якою проживає дитина, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам.

Разом з тим, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок заборгованості наданий позивачем, згідно якого розмір пені за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року складає 57 064,50 грн., однак суд першої інстанції не врахував, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував аліменти, шляхом відрахування з заробітної плати, за період з березня 2020 року по червень 2020 року у розмірі 8 170,77 грн., та за період з листопада 2020 року по січень 2021 року у розмірі 4 642,99 грн., а також за період з січня 2021 року по лютий 2021 року у розмірі 4 574,00 грн. (а.с. 20,39,40).

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, розрахунок пені за період прострочення сплати аліментів на утримання дитини та матері дитини з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року проводиться за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про стягнення пені в розмірі 57 064,50 грн. підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції не перевірив розрахунок цієї пені, наданий позивачем та не врахував, що на утриманні відповідача перебуває дитина від іншого шлюбу, та його матеріальний стан не дозволяє йому сплатити пеню у встановленому розмірі, та дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому апеляційний суд доходить висновку про стягнення неустойки, з урахуванням матеріального стану відповідача, як це передбачено ч. 2 ст. 196 СК України, - в розмірі 30 000,00 грн., оскільки зазначений розмір штрафної санкції сприятиме виконанню зобов`язань та стимулюватиме боржника до належної поведінки, не позбавляючи фактичної можливості щодо погашення боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що неустойку за прострочення сплати аліментів можна нараховувати лише на заборгованість зі сплати аліментів на дитину, а не на утримання матері дитини, відхиляються колегією суддів, позаяк вони ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Посилання апелянта на недобросовісні дії позивачки під час звернення судового рішення до виконання не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вимог щодо недобросовісного ставлення відповідача до виконання свого обов`язку зі сплати аліментів та не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки виходять за межі апеляційного перегляду рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені підлягає зміні та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року у розмірі 30 000 грн.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 30 000 грн., то апеляційний суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 476,70 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року в частині визначення розміру пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з 19 березня 2020 року по 22 березня 2021 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 476 (чотириста сімдесят шість) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: