СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20036/19

пр. № 2/759/7920/21

29 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

за участю позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідача ОСОБА_3 ;

представника відповідача ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора (03148, м. Київ, вул. Г.Юри,б. 9) про зменшення обов`язкової частки у спадкуванні за заповітом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення обов`язкової частки у спадщині.

В обґрунтування вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір - ОСОБА_5 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді Ѕ частини будинку АДРЕСА_2 , Ѕ частини земельної ділянки за цією ж адресою, гаражного боксу № НОМЕР_1 в кооперативі «Кооперативна-6».

За свого життя ОСОБА_5 залишила заповіт, згідно якого заповідала йому все належне їй майно. Звернувшись у встановлений законом строк за оформленням спадщини він дізнався, що заява про прийняття спадщини за законом подана його братом - відповідачем по справі. Оскільки він є непрацездатним за віком, то має право на обов`язкову частку у спадщині, проте наявні підстави для її зменшення.

Через похилий вік спадкодавця постійно хворіла, а тому потребувала постійного догляду, який отримувала лише від його родини. Відповідач з матір`ю не спілкувався, не турбувався про її життя та здоров`я, хоча проживає за цією ж адресою в іншій половині будинку, яким володіє на підставо договору дарування від померлого батька.

Крім того, 26.08.2004р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ будинковолодіння в натурі затверджено мирову угоду про розподіл будинку, так як проживання матері та сина було неможливе через постійні непорозуміння.

За життя, ОСОБА_5 двічі оформляла на позивача довіреності на розпорядження її майном, що підтверджує факт довіри саме позивачу.

Оскільки відповідач не доглядав за матір`ю та ухилявся від надання їй допомоги, хоча мав таку можливість, його частка підлягає зменшенню до 1/100 частини від всього спадкового майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.12.2019р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

20.01.2020р. від відповідача надійшов відзив, згідно якого він проти позову заперечує, посилаючись на те, що у нього були доброзичливі відносини з матір`ю, він не проявляв негідної поведінки та не здійснював аморальних вчинків щодо неї. Його матір була дуже сильною та незалежною людиною і необхідності в сторонньому догляді не потребувала. До нього вона зверталась з проханням доставити щось необхідне автомобілем, що він і робив. На поховання були використані кошти, які були знайдені невістками після смерті матері, що не заперечує і позивач. Наявність судового спору в 2004р. щодо поділу будинку в натурі між співвласниками не свідчить про погані стосунки з матір`ю. Така необхідність виникла у зв`язку з необхідністю здійснення добудови до своєї частини будинку, що в подальшому і було зроблено. При цьому спір було вирішено укладенням мирової угоди. Також просить врахувати, що він є непрацюючим пенсіонером, додаткових прибутків не має, а позивач за життя матері був обдарований нею двома об`єктами нерухомості, а тому є більш захищеним матеріально (а.с. 63-66).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 208-209).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. 3-тя особа в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

29.01.1997р. ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вісімнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якого все майно, де б воно не було, та з чого б не складалось і, взагалі, все те, що буде їй належати, та на що за законом має право заповіла ОСОБА_1 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с. 96-97), Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0703 га за цією ж адресою, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 21.04.2000р. (а.с. 114-115), гаражний бокс № НОМЕР_1 в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних стоянок «Кооперативна-6», що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 29.11.2000р. (а.с. 23).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись сини спадкодавці - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 84, 85, 95, 105).

З довідки ф. 3 вбачається, що сторони зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 з 1977р., ОСОБА_5 була зареєстрована за даною адресою з 1964р. і до дня смерті (а.с. 103-104).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2004р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ будинковолодіння в натурі було затверджено мирову угоду про поділ приміщень будинку АДРЕСА_2 (а.с. 12-14).

З доданих копій технічних паспортів на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що в 2007р. було здійснено прибудову до будинку (а.с. 43-58).

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Статтею 1217 цього Кодексу визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч. 2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно статті 1261ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною першою статті 1267цього Кодексу визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268ЦК України).

Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.

Статтею 1241 Цивільного кодексуУкраїни визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту і закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону.

Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця.

Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина.

Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу, за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої.

З матеріалів справи вбачається, що право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 має син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він є непрацездатним за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Зменшення розміру обов`язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

Підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині вказують:

1) непідтримання спадкоємцем зв`язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому;

2) погане поводження із ним;

3) нездійснення належного догляду;

4) надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця;

5) звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину;

6) неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця;

7) не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці;

8) аморальна поведінка обов`язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов`язкову частку;

9) видокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця.

При вирішенні спорів про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині (абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК) встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема ними може вважатися тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

Зменшення розміру обов`язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

Отже, аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що заявляючи вимоги про зменшення розміру обов`язкової частки, позивач повинен довести суду та підтвердити належними і допустимими доказами підстави такого зменшення, зокрема, відсутність або негативний характер відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, неприязні стосунки в зв`язку з аморальною поведінкою спадкоємця тощо.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 707/2048/17, від 23 січня 2020 року у справі № 497/51/18.

Однак, доказів на підтвердження того, що між спадкодавцем та ОСОБА_3 були неприязні стосунки чи відсутність спілкування; що відповідач погано поводився з померлою матір`ю та інше позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він все життя проживає по сусідству - в будинку АДРЕСА_2 . Він знає, що ОСОБА_1 останній час доглядав за своєю матір`ю, їй ставили кардіостимулятор. Чи допомагав ОСОБА_3 йому невідомо. Відносини померлої ОСОБА_5 з ОСОБА_3 були як у матері з сином, він не чув, щоб вони сварилися.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що добре знає сторін, оскільки вони сусіди. Знає, що останнім часом ОСОБА_1 більше підтримував матір, оскільки у неї були проблеми з серцем. ОСОБА_1 йому розповів, що їй встановлювали кардіостимулятор. Чи допомагав ОСОБА_3 і чи звертались вони до нього за допомогою йому невідомо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що добре знала матір сторін. ОСОБА_3 дуже гарно відносився до своєї матері, відносини у них були нормальні. Вона з чоловіком часто ходили в гості до ОСОБА_3 , завжди бачили його матір, яка знаходилась у дворі, віталися. Між ОСОБА_5 та відповідачем ніяких сварок не було, ніхто не лаявся, ОСОБА_5 розповідала, що її син ОСОБА_9 самостійний. Вона пам`ятає, як ОСОБА_3 привозив матері борошно.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є дружиною відповідача ОСОБА_3 . Відносини з покійною матір`ю чоловіка у них були нормальні. ОСОБА_5 була матеріально забезпечена та вольова жінка. Вона в безпорадному стані ніколи не була і сторонньої допомоги не потребувала, але коли свідок готувала їжу, то завжди носила їй їсти. Однак прибиранням займалася дружина ОСОБА_11 . Коли батько подарував її чоловіку частину будинку, вони вирішили добудувати собі санвузол, однак ОСОБА_5 не дозволила, тому ОСОБА_3 був вимушений звернутись до суду про поділ будинку в натурі. Однак і після того вони ніколи не сварилися і продовжували спілкуватися. Після смерті ОСОБА_5 вони з дружиною позивача знайшли в кімнаті покійної велику суму коштів, які і пішли на поховання.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт відсутності або негативного характеру відносин між відповідачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_5 , неприязнених стосунків між ними в зв`язку з аморальною поведінкою відповідача, а також факт потреби спадкодавця у сторонній допомозі та ухилення відповідача від надання такої допомоги, звернення відповідача ОСОБА_3 до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ будинку було обумовлене необхідністю добудови до своєї частини будинку, а не неприязними між ними відносинами та неможливістю спільного проживання, а тому підстав для зменшення обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_3 немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1241, 1258 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 11, 12, 79-81, 133, 258, 261, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора (03148, м. Київ, вул. Г.Юри, б. 9) про зменшення обов`язкової частки у спадкуванні за заповітом- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.12.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко