22-ц/804/2305/21
221/9913/19

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„ 07 грудня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 221/9913/19
Номер провадження 22-ц/804/2305/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Грішко С.В.
учасники справи :
відповідачі Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України),Волноваська Державна податкова інспекція Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
третя особа ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 24 червня 2021 року головуючого судді Безрук Т.В. зі складанням повного тексту судового рішення 05 липня 2021 року по цивільній справі про визнання права власності на грошові кошти та зобов`язання вчинити певні дії,-
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 ,мотивуючи вимоги тим,що 18 листопада 2016 року під час виїзду з підконтрольної Україні території через КПВВ «Гнутове» в автомобілі «AUDI A8» під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були вилучені грошові кошти у сумі 1 718 000 грн. Вказані грошові кошти були вилучені та передані до Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - на той час Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.
Вказані гроші належать позивачу ОСОБА_1 , були позичені ним ОСОБА_2 для придбання будинку, що підтверджується розпискою від 16 листопада 2016 року. Про наявність у позивача вказаної суми грошей свідчать відкритті депозитні рахунки.
Позивач звернувся до відповідача Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області з заявою про повернення грошових коштів. Проте, відповіді на свою заяву не отримав.
З урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 1 718 000 грн, які вилучені 18 листопада 2016 року з автомобіля марки «AUDI А 8», яким керував ОСОБА_2 ; зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області повернути ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 718 000 грн, стягнути з відповідачів судові витрати.
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 24 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 1 780 000 грн, які вилучені 18 листопада 2016 року з автомобіля марки «AUDI А 8», яким керував ОСОБА_2 ; зобов`язано Волноваську Державну податкову інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 780 000 грн, які вилучені 18 листопада 2016 року з автомобіля марки «AUDI А 8», яким керував ОСОБА_2 ; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області та Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 9605 грн, по 4802, 50 грн з кожного з них.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області,просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що з моменту передачі позикодавцем визначеної грошової суми він втрачає право власності на дані гроші, та відповідно право власності на позичені кошти виникає у позикодавця лише після повернення йому грошових коштів позичальником. Зауважено, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом в порядку ст. ст. 526, 1054 ЦК України.

Також, вважають, що відхиливши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були надані саме при огляді автомобіля, яким керував ОСОБА_2 у якому були виявлені грошові кошти, суд керувався не встановленими фактами, а припущеннями.

Також, зазначено, що позивач звертав увагу суду, що зазначені кошти не вилучалися безпосередньо співробітниками податкової служби. Зазначені грошові кошти були передані співробітниками прикордонної служби разом з зазначеними поясненнями, що підтверджується матеріалам справи та встановлено судом. Вважають, що неможливо вирішувати питання належних правових підстав для надання пояснень вищезазначеними особами без залучення до розгляду справи представників Державної прикордонної служби України, які безпосередньо здійснювали огляд автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , вилучали їх, отримували відповідні пояснення для з`ясування власника грошових коштів, і саме ці пояснення слугували підставою для здійснення всіх наступних дій стосовно зазначених грошових коштів.

Крім того, з метою встановлення єдиного механізму розпорядження безхазяйним майном та уніфікації документів, які складаються у ході роботи з ним ДФС України в 2005 році були розроблені відповідні Методичні рекомендації з окремих питання організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави. Вказані методичні рекомендації розроблені з урахуванням порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави та розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 та Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 570. Відповідно до п. 3.2. вказаної Методичних рекомендацій з окремих питань організації роботи з безхазяйними майном та майном, що переходить у власність держави, затверджених 04 серпня 2015 року головою ДФС України, рішення про розпорядження безхазяйним майном та майном, що перейшло у власність держави приймає керівник відповідного органу ДФС або його заступник за поданням керівника підрозділу, функціональні обов`язки якого передбачають організацію роботи з безхазяйним майном.

Відповідне рішення про розпорядження безхазяйним майном від 25 листопада 2016 року № 1 було прийняте Волноваською ОДПІ та 01 грудня 2016 року грошові кошти у сумі 1 718 000 грн були зараховані до Державного бюджету України. Тобто, діючим на той час законодавством не було передбачено, що рішенню податкового органу «Про розпорядження безхазяйним майном» повинно було передувати рішення органу місцевого самоврядування про визнання такого рухомого майна безхазяйним. Обов`язковість взяттю на облік та реєстрації в органах місцевого самоврядування стосувались лише нерухомого майна .

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися,що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Письмові заперечення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтан К.О. мотивовані тим,що рішення про визнання грошових коштів, вилучених у ОСОБА_2 , безхазяйними не надано. Як вбачається з відповідей Лебединської сільської ради (сел. Лебединське, вул. Радянська, буд. 24а), Талаківської сільської ради (87594, смт Талаківка, вул. Соборна, буд. 235), Волноваської міської ради (м. Волноваха, вул. Центральна, буд. 88), Волноваської районної державної адміністрації (м. Волноваха, вулиця 1 Травня) будь - яким з вказаних рад не приймалось рішення про визнання майна безхазяйним. Рішення про розпорядження безхазяйним майном не є рішенням про визнання майна безхазяйним.Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною та необгрунтованою. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Волноваського районного суду Донецької області від 24 червня 2021 року залишити без змін.

До суду апеляційної інстанції надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гайтан К.О., а також клопотання представника Головного управління ДПС у Донецькій області Кікоть Р.В. про процесуальне правонаступництво, в якому посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказ ДПС України № 643 від 12 листопада 2020 року, яким затверджено положення про територіальні органи ДПС, п. 1 Положення про ГУ ДПС у Донецькій області,просили здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 221/9913/19 та замінити Головне управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44070187).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтан К. О. та представника Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області , як відокремленого підрозділу ДПС України, ОСОБА_5 про процесуальне правонаступництво,задоволено . Залучено Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44070187) адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на грошові кошти та зобов`язання вчинити певні дії, в якості процесуального правонаступника Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області () (т.2.а.с.112-114).

У судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області,як відокремленого підрозділу ДПС України , ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гайтан К.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін. Прибувши у судове засідання, 07 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 , підтримав доводи представника та надав додаткові письмові пояснення по справі,відповідно яких посилався на ч.2 ст.347 ЦК України (т.2. а.с.134).

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Сарбаш В.О. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду залишити без змін. ОСОБА_2 до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення повідомлення на сайті Судової влади України на офіційній сторінці Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі (т.2.а.с.133-134), надав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю та за участю його представника,просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити,рішення суду першої інстанції залишити без змін (т.2.а.с. 96) .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії боргової розписки від 16 листопада 2016 року, складеної в м. Маріуполь, встановлено, що ОСОБА_2 , 1981 року народження, отримав від ОСОБА_1 1964 року народження, у борг гроші в сумі 1 800 000 грн, які зобов`язується повернути в строк до 31 грудня 2018 року ( т.1.а.с.17,107 ).

Згідно копій договорів про відкриття депозитного рахунку у банківських металах № 263/72/901052 від 02 липня 2016 року; № 263/72/825785 від 30 грудня 2015 року, № 263/173/585152 від 03 березня 2014 року, № 283/173/386231 від 27 лютого 2013 року встановлено, що ОСОБА_1 відкриті депозитні рахунки банківських металах в ПАТ «Сбербанк» та АТ «Сбербанк Росії» (т.1.а.с. 18-21).

З листа в.о. заступника начальника - начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області «Про розгляд адвокатського запиту» № 7416 від 19 лютого 2018 року встановлено, що 21 листопада 2016 року представниками Державної прикордонної служби актом прийому передачі представнику Головного управління у Донецькій області передані матеріали за фактом виявлення в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 1 718 000 грн. Зазначені грошові кошти актом прийому передачі 25 листопада 2016 року передані представнику Волноваської ОДПІ ДФС у Донецькій області (т.1.а.с. 141).

Листом Головного управління ДФС у Донецькій області № 71827/10/05-99-41-09 від 22 листопада 2019 року на ім`я позивача ОСОБА_1 , останньому відмовлено в поверненні грошових коштів в сумі 1 718 000 грн з підстав не надання жодних документів, які б підтверджували право власності на вказані грошові кошти. У листі , крім іншого повідомлено, що рішення про розпорядження безхазяйним майном від 25 листопада 2016 року № 1 було прийнято Волноваською ОДПІ Головного управлінні ДФС у Донецькій області та 01 грудня 2016 року грошові кошти у сумі 1 718 000 грн були зараховані до Державного бюджету України (т.1. а.с.15-16).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0904 від 19 листопада 2016 року, 18 листопада 2016 року о 17.00 годині в с. Пищевик на КПВВ «Гнутове» співробітниками ДФС ДПС України зведеною мобільною групою оглянуто автомобіль марки «AUDI A8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 . Під час огляду вищевказаного автомобіля в багажнику виявлено поміж особистих речей відеокарти до персональних комп`ютерів чисельністю 10 штук, загальною вартістю 190 378 грн, які ОСОБА_2 намагався перевезти на тимчасово непідконтрольну територію України в м. Макіївка з метою передачі іншим особам для реалізації, чим порушив п.8.1. Розділу ХІІІ «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажу (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» № 415ог від 12 червня 2015 року (зі змінами та доповненнями) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП (т.1.а.с. 117-118).

30 листопада 2016 року Волноваським районним судом Донецької області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 0904 від 19 листопада 2016 року винесено постанову по справі 221/6194/16-п, якою провадженні по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Товарно-матеріальні цінності вилучені згідно акту опису складеного в с. Піщевик, Донецької області КПВВ «Гнутове» від 19 листопада 2016 року, а саме: відеокарти до персональних компютерів чисельністю 10 штук, загальною вартістю 190 378 грн. передані на зберігання до першого відділу УОЗ на ОТ зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області повернути ОСОБА_2 за належністю (т1.а.с. 115-116).

З копії акту прийому передачі особи встановлено, що 21 листопада 2016 року о 11 г. 25 хв. представниками Державної прикордонної служби України передано заступнику начальника сьомого відділу УОЗ на ОТ зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області поліетиленовий мішок, в якому знаходяться кошти, а саме: 8 490 купюр номіналом 200 грн та 200 купюр номіналом 100 грн, загальна сума 1 718 000 грн. Мішок опечатаний в присутності працівників контрольних служб та свідків, понятих,в яких відібрано пояснення.У водія відібрано пояснення та зроблено копію особистих документів (т.1.а.с. 191).

Згідно копії акту прийому передачі грошових коштів встановлено, що 25 листопада 2016 року об 11 г.30 хв. у приміщенні банківської установи АТ «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: Донецька область, м.Волноваха, вул. Центральна, буд.14 заступником начальника управління начальником першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області полковником податкової міліції В.І.Папенком до Волноваської ОДПІ передано поліетиленовий мішок, в якому знаходяться грошові кошти, а саме 8490 купюр номіналом 200 грн та 200 купюр номіналом 100 грн на загальну суму 1 718 000 грн (т.1.а.с. 113).

Згідно копії акту № 1 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 25 листопада 2016 року комісією у складі: заступника начальника ОДПІ начальника Амвросіївського Старабешівського відділення Житенка О. І., членів комісії начальника відділу погашення боргу Дан В.В., головного державного ревізора- інспектора відділу погашення боргу Пирогова М.Л., головного інспектора відділу погашення боргу Шаповалової М.П., ст. о/у оперативного управління Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Попова О.М., заступника начальника управління начальника першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькі області Папенка В. І., проведено опис грошових коштів на загальну суму 1 718 000 грн (т.1.а.с. 119-120).

Листом від 28 листопада 2016 року № 12285/10/05-33-17-13 заступника начальника ОДПІ начальника Амвросіївського Старобешівського відділення на ім`я начальника Волноваського ВП ГУ НП у Донецькій області, Волноваська ОДПІ повідомляє про знахідку, про що складено відповідний акт опису і попередньої оцінки, керуючись вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340.Також зазначено,що грошові кошти були знайдені співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області спільно з пограничною службою України в с. Пищевик на КПВВ «Гнутове» при зупинці автомобілю марки «AUDI A8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . У ході огляду автомобіля та подальших заходів встановлено,що у поліетиленових мішках,які виявлені в автомобілі , знаходяться грошові кошти, а саме 8490 купюр номіналом 200 грн та 200 купюр номіналом 100 грн на загальну суму 1 718 000 грн.В подальшому співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області встановлено, що громадянин ОСОБА_2 не має ніякого відношення до виявлених грошей. Вказані грошові кошти,відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2016 року № 1340 , було передано Волноваський ОДПІ, згідно чого було складено відповідний акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 25 листопада 2016 року. Згідно до п.1.2.1 «Порядку розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13січня 1999 року № 11, постановою Правління Національного банку України від 31 березня 1999 року № 153 податковим органом грошові кошти було передано до банку на відповідний рахунок. З метою встановлення власника грошових коштів Волноваська ОДПІ просить повідомити письмово у встановлені законодавством терміни інформацію чи зверталась будь яка особа із заявою про втрату грошових коштів, а також просять повідомити чи відкривались кримінальні справи щодо крадіжок грошових коштів (т.1 а.с. 214 -215).

Листом заступника начальника начальника СВ Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області на ім`я заступника начальника ГУ ДФС у Донецькій області, начальника Волновасько-Мангушевського управління № 5205 від 17 травня 2018 року на запит щодо вилучення грошових коштів на загальну суму 1 718 000 грн. у громадянина ОСОБА_2 повідомлено, що до Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області повідомлення про крадіжку вказаної суми грошей або втрати не надходило. Кримінальні провадження за аналогічними фактами в провадженні слідчих не перебувають (т.1.а.с. 217).

Листом від 29 листопада 2016 року № 12329/10/05-33-17-13 заступника начальника начальника Амвросіївського Старобешівського відділення Волноваської ОДПІ на ім`я керівника Волноваської місцевої прокуратури, Волноваська ОДПІ повідомляє про знахідку, про що складено відповідний акт опису і попередньої оцінки, керуючись вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340. Грошові кошти були знайдені співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області спільно з пограничною службою України в с. Пищевик на КПВВ «Гнутове» при зупинці автомобілю марки «AUDI A8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 . У ході огляду автомобіля та подальших заходів встановлено,що в автомобілі виявлені поліетиленові мішки в яких знаходяться грошові кошти, а саме 8490 купюр номіналом 200 грн та 200 купюр номіналом 100 грн на загальну суму 1 718 000 грн. В подальшому співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області встановлено, що громадянин ОСОБА_2 не має ніякого відношення до виявлених грошей. Вказані грошові кошти було передано Волноваський ОДПІ, згідно чого було складено відповідний акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 25 листопада 2016 року. Згідно до п.1.2.1 «Порядку розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 1999 року № 11, постановою Правління Національного банку України від 31 березня 1999 року № 153 податковим органом грошові кошти було передано до банку на відповідний рахунок. З метою встановлення власника грошових коштів Волноваська ОДПІ просить повідомити письмово у встановлені законодавством терміни інформацію чи зверталась будь яка особа із заявою про втрату грошових коштів, а також просять повідомити чи відкривались кримінальні справи щодо крадіжок грошових коштів (т.1.а.с. 218 -219).

Згідно листа відповіді керівника Волноваської місцевої прокуратури на ім`я заступника начальника ГУ ДФС у Донецькій області начальника Волновасько-Мангушевського управління № 05-81-465 від 12 червня 2018 року повідомлено, що в період з листопада 2016 року по теперішній час, будь які особи із заявою про втрату грошових коштів на загальну суму 1 718 000 грн. до Волноваської місцевої прокуратури не звертались (т.1.а.с. 221).

Згідно листа заступника начальника начальника Амвросіївського Старобешівського відділення Волноваської ОДПІ від 28 листопада 2016 року в газеті «Наше слово» розміщено оголошення щодо встановлення власника коштів, які були виявлені та вилучені 18 листопада 2016 року при зупинці та огляді автомобіля марки «AUDI A8» в с. Пищевик на КПВВ «Гнутове» (т.1.а.с. 222-223).

Листом в.о. голови Лебединської сільської ради Донецької області на ім`я заступника начальника начальника Амвросіївського Старобешівського відділення Волноваської ОДПІ № 850 від 23 грудня 2016 року повідомлено, що на території Лебединської сільської ради заяв про загублені грошові кошти не надходило (т.1.а.с. 225).

Рішенням в.о. начальника Волноваської ОДПІ № 1 від 25 листопада 2016 року «Про розпорядження безхазяйним майном» вирішено передати майно (валюту України) в сумі 1 718 000 грн до уповноваженого банку (назва відділення банку) відповідно до п.1.2. «Порядку розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 1999 року № 11, постановою Правління Національного банку України від 31 березня 1999 року № 153 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27 квітня 1999 року за № 261/3554) та з подальшою передачею у власність держави (т.1.а.с. 226).

Згідно відповіді Талаківської селищної ради № 107-8 від 12 травня 2021 року на запит суду встановлено, що Талаківською селищною радою рішення про визнання коштів безхазяйними у сумі 1718 000 грн, які вилучені 18 листопада 2016 року з автомобіля марки «AUDI A8», під керуванням ОСОБА_2 , не приймалося (т.1.а.с.247).

Згідно відповіді голови комісії з реорганізації, керівника Сартанської селищної Військово-цивільної адміністрації Маріупольського району Донецької області № 142 від 18 травня 2021 року на запит суду встановлено, що Лебединською сільською радою рішення про визнання коштів безхазяйними у сумі 1718 000 грн, які вилучені 18 листопада 2016 року з автомобіля марки «AUDI A8», під керуванням гр. ОСОБА_2 , не приймалося (т.1.а.с.249).

Згідно відповіді голови Волноваської районної державної адміністрації № 02-1131-45/01 на запит суду встановлено, що Волноваською райдержадміністрацією рішення про визнання коштів безхазяйними у сумі 1718 000 гривень, які вилучені 18.11.2016 року з автомобіля марки «AUDI A8», під керуванням гр. ОСОБА_2 , не приймалося (т.1.а.с.249).

Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції посилався на ст.ст.1046,1047 ЦК України,ст.335 ЦК України, Порядок обліку,зберігання,оцінки конфіскованого та іншого майна,що переходить у власність держави,в розпорядження ним,затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340, Порядок взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном,що переходить у власність держави,що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 570 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1849/24381 , та проаналізувавши досліджені докази,зокрема і боргову розписку ,дійшов до висновку про те ,що з боку позивача ОСОБА_1 доведений факт належності йому на праві приватної власності грошових коштів у сумі 1 718 000 грн, що були вилучені 18 листопада 2016 року на КПВВ «Гнутове» в автомобілі «AUDI A8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Крім того,суд зазначив,що факт належності вказаних грошових коштів ОСОБА_1 також підтверджений самим ОСОБА_2 . Факт наявності у ОСОБА_1 вказаної суми грошових коштів підтверджений договорами про відкриття депозитного рахунку у банківських металах,а тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на вказані грошові кошти, задовольнивши його позовні вимоги у вказаній частині .

Пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , надані в якості доказів представником відповідача , згідно яких ОСОБА_2 пояснював, що йому невідомо походження грошових коштів у сумі 1 718 000 грн, що вилучені в його автомобілі (1.а.с.192-200) , суд не прийняв як допустимі докази, оскільки під час судового розгляду судом не були встановлені належні правові підстави для надання таких пояснень вказаними особами. Крім того обставини, викладені у цих поясненнях, суперечать позиції ОСОБА_2 , викладеної ним у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 у вказаній цивільні справі (т.1.а.с.102-104), які підтримані представником третьої особи ОСОБА_2 адвокатом Сарбашем О. О. у судовому засіданні. Такі пояснення, на думку суду, станом на дату їх складання 21 листопада 2016 року, могли бути надані ОСОБА_2 з метою захисту своїх інтересів і не можуть бути використанні в якості допустимого доказу у цивільній справі.

Як було встановлено, грошові кошти у сумі 1 718 000 грн, вилучені 18 листопада 2016 року на КПВВ «Гнутове» в автомобілі марки «AUDI A8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , на підставі рішення в.о. начальника Волноваської ОДПІ № 1 від 25 листопада 2016 року «Про розпорядження безхазяйним майном» були передані у власність держави.

Проте, таке рішення, було прийнято Волноваською ОДПІ передчасно, оскільки згідно вищезазначених вимог чинного законодавства такому рішення повинно було передувати рішення органу місцевого самоврядування про визнання вказаного рухомого майна безхазяйним. Як було встановлено,таке рішення органами місцевого самоврядування не приймалося,з урахуванням викладеного , суд дійшов до висновку, що станом на 25 листопада 2016 року Волноваська ОДПІ не мала права на прийняття вказаного рішення та передачу зазначеної суми грошових коштів до державного бюджету, а тому грошові кошти у сумі 1 718 000 грн підлягають поверненню власнику ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду , з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного .

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що 21 листопада 2016 року співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО спільно з пограничною службою України при спробі проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 через КПВВ «Гнутове» за наслідком огляду автомобіля виявлено коштів на суму 1 718 000 грн. ОСОБА_2 відношення до коштів не має, їх власник не встановлений. Запропоновано вирішити питання про постановку цінностей на облік як безхазяйне майно.

Про виявлені кошти складено акт опису від 20 листопада 2016 року та акт опису і попередньої оцінки майна від 25 листопада 2016 року.

З пояснень ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року вбачається, що він не обізнаний яким чином вказані кошти потрапили до багажника його автомобіля, кошти йому не належать (т.1.а.с.192-193,198-199).Факт надання ОСОБА_2 таких пояснень засвідчено поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1.а.с.194-197).

З ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року по справі № 0540/6103/18-а вбачається ,що ОСОБА_2 звертався із позовом до Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дій щодо вилучення грошових коштів та зарахування їх до державного бюджету, зобов`язання повернути з державного бюджету грошові кошти у сумі 1 718 000 грн., які внаслідок протиправних дій перераховані до державного бюджету.Позов обґрунтовував тим, що 18 листопада 2016 року при виїзді з підконтрольної території України на КПВВ «Гнутове» в с. Піщевик його автомобіль було оглянуто співробітниками прикордонної та фіскальної служб. За наслідком огляду співробітниками наведених служб в нього вилучено відеокарти на суму 190 378 грн. та грошові кошти у сумі 1 718 000 грн, що були позичені ним для придбання будинку. У той же час, посадовими особами складений акт опису безхазяйного майна, а потім протиправно вилучені грошові кошти перераховані до Державного бюджету.З мотивувальної частини ухвали вбачається,що позивач ОСОБА_2 був допитаний у якості свідка,окрім пояснень та письмових доказів , також, надав суду боргову розписку від 16 листопада 2016 року про те,що взяв в борг кошти у сумі 1 800 000 грн,та за поясненнями позивача,саме ці кошти вилучені у нього на КПВВ «Гнутове» . Як зазначено в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, предметом оспорювання у даній справі є відносини, що пов`язані суто з захистом права власності позивача на майно, реалізується не публічний, а приватний інтерес.Позивач обґрунтовує позов тим, що спірні кошти належать йому, у той час як відповідачами Волноваською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області,Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області цей факт заперечується, між сторонами існує спір про право.Отже, спір про повернення спірних сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єктів владних повноважень, які у спірних правовідносинах не здійснюють владні управлінські функції, а виступають від імені держави як титульний володілець спірного майна.Провадження в адміністривній справі за позовом ОСОБА_2 закрито із роз`ясненням позивачу,що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства (т.1.а.с.42-48,122-128).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2019 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0540/6103/18-а залишено без змін (т.1.а.с.49-56).

Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на те,що вказані кошти належать йому ,були позичені ОСОБА_2 ,про що свідчить розписка від 16 листопада 2016 року. Крім того,посилається на положення ст.335 ЦК України .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто,за правилами договору позики, позичальник отримує предмет позики у власність і вступає в силу лише з моменту,коли позикодавець передає предмет позики позичальнику та позичальник стає їх власником. Відповідно право власності на позичені грошові кошти виникне у позикодавця лише після повернення йому грошових коштів позичальником .

Отже,чинним законодавством не передбачено визнання права власності за позивачем у заявлений ним спосіб,оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли відносини щодо договору позики .

Договір позики від 16 листопада 2016 року не був визнаний судом недійсним,а тому є таким,що породжує юридичні права та обов*язки учасників правовідносин.

Слід також зазначити,що згідно зі ст.181 ЦК України грошові кошти є рухомим майном.

Відповідно до ч.1 ст.335 ЦК України безхазяйною є річ,яка не має власника або власник якої невідомий.

Також , відсутні підстави для визнання права власності позивача на грошові кошти у розмірі 1 718 000 грн за набувальною давністю відповідно до ч.3 ст.335 та ст.344 ЦК України.

Частина 3 ст.335 ЦК України передбачає, що безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Відповідно до ст.336 ЦК України особа,яка заволоділа рухомою річчю , від якої власник відмовився (стаття 347), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею.

Частина 2 статті 347 ЦК України,на яку звернуто увагу суду ОСОБА_1 у додаткових письмових поясненнях від 07 грудня 2021 року , передбачає,що у разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

Позивач ОСОБА_1 у додаткових поясненнях також зазначив,що в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2 про те,що він відмовився від вказаних грошових коштів,які були вилучені з його автомобіля,та вчинив дії,які свідчать про таку відмову ,були зафіксовані письмові пояснення ОСОБА_2 ,в яких він зазначив,що грошові кошти йому не належать,та грошові кошти були вилучені із його автомобіля,тому ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Тобто,позивач ОСОБА_1 акцентує увагу на поясненнях ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року (т.1.а.с.192-193,198-199).

Норми статті 347 ЦК України передбачають,що власник може відмовитись від права власності двома способами: він може прямо заявити про це, і він може вчинити дії, що свідчать про намір не зберігати в майбутньому будь-які права на це майно. Момент припинення права власності на ту чи іншу річ залежить від її властивості. Так, якщо річ не підлягає державній реєстрації, то право власності на неї припиняється з моменту відмови власника від будь-яких прав щодо цієї речі.

Між тим вбачається,що 25 липня 2018 року ОСОБА_2 звертається до Донецького окружного адміністративного суду з позовом,провадження по справі № 0540/6103/18-а за яким закрито (т.1.а.с.122-128).

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Досліджені та наведені вище обставини, а також відмінності між письмовими поясненнями ОСОБА_2 та в подальшому діями звернення до суду з позовом , його поясненнями ,як позивача по справі допитаного у якості свідка під час розгляду справи № 0540/6103/18-а у Донецькому окружному адміністративному суді , ставить під розумний сумнів факт відмови ОСОБА_2 від вилучених в його автомобілі коштів,та вказане не свідчить про таку відмову. Досліджені письмові докази спростовують твердження позивача ОСОБА_1 .

Поняття знахідки та порядок набуття права власності на таку річ визначено ст.ст. 337 та 338 цього Кодексу.

Спірне рухоме майно не може бути одночасно безхазяйним, режим набуття права власності на яке регулюється ст.335 ЦК України, та знахідкою, набуття права власності, на яку регулюється ст. 338 ЦК України .

Облік, зберігання, оцінка конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним здійснюється у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340.

Відповідно до п. 1 цього Порядку його дія поширюється на майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства; предмети-знахідки, товари та цінності, загублені або залишені у готелях, транспорті, театрах, інших громадських місцях, якщо вони не були затребувані їх власниками протягом установленого законом терміну; скарби, передані фінансовим органам (пункти 5, 6, 7).

Згідно п. 4 вказаного Порядку готівкова валюта України та готівкова іноземна валюта першої групи за класифікатором іноземних валют та російські рублі, якщо вони не є речовими доказами і не підлягають спеціальному дослідженню, здаються правоохоронними органами, територіальними органами ДФС до уповноважених банків, що їх обслуговують, на спеціально визначені для цієї мети рахунки.

Майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акту опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог - розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами (крім монетарних) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням здійснюється у порядку, встановленому Мінфіном разом з Національним банком (пп. 15 п. 9).

Порядок розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави, затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 1999 року № 11 та постановою Правління Національного банку України від 31 березня 1999 року № 153 (далі - Порядок № 153).

Відповідно до п. 1.2.1 цього Порядку валюта України, іноземна валюта всіх груп за класифікатором іноземних валют Національного банку України, яка вилучена в юридичних і фізичних осіб правоохоронними, податковими та митними органами за порушення чинного законодавства до прийняття судового рішення чи іншого рішення про перехід валютних цінностей згідно з чинним законодавством у власність держави, прийнята митними органами на зберігання у випадках, передбачених чинним законодавством, виявлена будь-якими органами як безхазяйна, знахідки, спадкова, подарована державі, в п`ятиденний термін інкасується відповідними службами, що займаються перевезенням валютних цінностей до уповноважених банків. Тобто, до Державного експортно-імпортного банку (Укрексімбанк), Акціонерно-комерційного агропромислового банку "Україна", Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку "Промінвестбанк", Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку, Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль", з якими Головним управлінням Державного казначейства укладено Угоди про обслуговування Державного бюджету.

Відповідно до п. 1.2.2 Порядку № 153 уповноважені банки приймають зазначені грошові кошти на підставі листа, опису цінностей із зазначенням найменування та номіналу, номерів банкнот та документів, що підтверджують факт вилучення, і не пізніше наступного банківського дня: гривні, англійські фунти стерлінгів, долари США, німецькі марки, французькі франки, італійські ліри, швейцарські франки, японські єни та російські рублі - оприбутковують у касу із зарахуванням на рахунки правоохоронних, митних, податкових, фінансових органів (організацій), нотаріальних органів (далі - розпорядники коштів). Указані рахунки відкриваються уповноваженими банками за балансовим рахунком "Кошти, вилучені уповноваженими органами".

Згідно з п.п. 1.3.1. п.1.3 Порядку № 153 у триденний строк після набуття законної сили відповідним рішенням про перехід валютних цінностей у власність держави або закінчення терміну зберігання валютних цінностей, прийнятих митними органами гривні з рахунків "Кошти, вилучені уповноваженими органами" за дорученням розпорядника коштів перераховуються уповноваженими банками до Державного бюджету".

За змістом п. 18 Розділу «Прикінцеві положення» вказаного Порядку № 1340, повернення майна відбувається за рішенням суду або за рішенням керівника органу, в якому майно перебуває на обліку, за наявності відповідних підстав у порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення, або міністерством, керівник якого спрямовує та координує діяльність такого органу. У разі відсутності майна повернення його вартості здійснюється у розмірі, встановленому підпунктом 6 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України. Повернення за рішенням суду національної та іноземної валюти здійснюється Казначейством у валюті платежу, яка була зарахована до бюджету, або за заявою одержувача у гривневому еквіваленті за офіційним курсом, установленим Національним банком на дату проведення операції.

Механізм взаємодії між структурними підрозділами органів доходів і зборів під час виконання покладених згідно із законодавством України завдань і виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядження безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави визначено Порядком взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 570 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1849/24381 (далі Порядок № 570).

Дія зазначеного Порядку поширюється на безхазяйне майно та майно, що переходить у власність держави, крім безхазяйного нерухомого майна та вказаним Порядком передбачено певну процедуру звернення в дохід держави безхазяйного майна, при цьому таке рішення приймається відповідним органом доходів та зборів.

Аналізуючи вищенаведене,суд апеляційної інстанції,зазначає,що діючим законодавством на час прийняття Волноваським ОДПІ рішення про розпорядження безхазяйним майном від 25 листопада 2016 року № 1 та зарахування до Державного бюджету України 01 грудня 2016 року грошових коштів у розмірі 1 718 000 грн не було передбачено,що рішенню податкового органу повинно було передувати рішення органу місцевого самоврядування про визнання такого рухомого майна безхазяйним. Обов*язковість взяття на облік та реєстрації в органах місцевого самоврядування стосувалися лише нерухомого майна.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України), Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на грошові кошти та зобов`язання вчинити певні дії .

Беручи до уваги всі вище встановлені обставини, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу обгрунтованою, тому, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Щодо розподілу судових витрат,слід зазначити про наступне.

Згідно ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано повністю та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову,судом апеляційної інстанції не стягуються судові витрати понесені позивачем ,проте необхідно , понесені відповідачем Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області судові витрати , у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 14 407,50 грн (т.2.а.с.39,43) , стягнути з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України), Волноваської Державної податкової інспекції Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на грошові кошти та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44070187, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції , у розмірі 14 407 (чотирнадцять тисяч чотириста сім) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 15 грудня 2021 року.

Судді: