Справа №203/1213/13-ц
Провадження НОМЕР_3/0203/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-позивачки ОСОБА_1 ;

-представниці позивачки ОСОБА_2 ;

-представниці відповідачки ОСОБА_3 ;

-третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, треті особи - Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування декларації про початок виконання будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації речового права,

у с т а н о в и в:

1. 17 серпня 2004 року ОСОБА_6 (після зміни прізвища - ОСОБА_7 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи - ОСОБА_4 , Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити дії. Заявлені позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачка є власницею 8/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме квартири НОМЕР_2 . Співвласниками домоволодіння є ОСОБА_4 , якій належать 17/50 часток (квартира НОМЕР_3 ) та відповідачка, якій належить квартира НОМЕР_4 , що складає 25/50 часток домоволодіння. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 929,0 м2. Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.1997 ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку площею 608,0 м2. У подальшому остання приватизувала землю та отримала державний акт. Земельна ділянка площею 304,0 м2 була надана сторонам у спільне користування, а 4,0 м2 залишилося у спільному користуванні усіх мешканців домоволодіння. 09.10.2001 між сторонами було укладено угоду, згідно з якою кожній з них належать земельні ділянки площею 152,0 м2, незалежно від частини кожного з них у домоволодінні. На підставі цієї угоди позивачка приватизувала земельну ділянку площею 0,0143 га. На початку 2001 року відповідачка почала будівництво (і станом на 2004 рік продовжувала його) прибудови на земельній ділянці позивачки з боку приміщень 3-7. За цим фактом Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю було складено припис від 14.09.2001 №484 про припинення самовільного будівництва, але зазначені вимоги відповідачкою виконані не були. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 04.09.2006, 19.12.2006, 25.04.2007, 16.06.2010, 17.10.2012, 11.04.2014) про зобов`язання відповідачки знести самовільно збудовану капітальну прибудову до будинку літ. «Г-1» по АДРЕСА_1 габаритними розмірами 5,98 м х 3,35 м з ґанком та навісом розміром 5,98 м х 1,43 м, яка знаходиться з боку земельної ділянки позивачки, привести земельну ділянку у попередній стан (відповідно до розмірів будинку 6,10 м х 8,54 м), а також зобов`язати відповідачку розібрати стіну, що перекриває доступ до інженерних споруд позивачки, провівши отвір між квартирами НОМЕР_2 і АДРЕСА_5 , згідно з планом будинку Г-1 (розмірами 1,15 м х 3 м), затвердженим актом приймання індивідуального домоволодіння від 13.08.1963 та рішенням виконавчого комітету Кіровської районної Ради народних депутатів від 13.08.1963 № 922 (т. 1 а.с.а.с. 3 - 5, 117, т. 2 а.с.а.с. 26 - 30, 79 - 82, 98 - 100, 226 - 228, т. 3 а.с.а.с. 80 - 82, т. 4 а.с.а.с. 6 - 10).

2. 06 вересня 2004 року суд за клопотанням позивачки забезпечив заявлений позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 21).

3. 11 жовтня 2004 року відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання недійсними актів про приватизацію, поділ земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії, відшкодування збитків (т. 1 а.с.а.с. 44, 84, 101 - 103, 111).

4. 04 червня 2007 року суд постановив ухвалу про заміну у справі Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів Земельним управлінням Дніпропетровської міської ради (т. 2 а.с. 108).

5. 31 жовтня 2007 року судом за клопотанням сторін було постановлено ухвалу про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яку виконано не було (т. 2 а.с.а.с. 140 - 143).

6. 15 липня 2008 року судом за клопотанням сторін було повторно постановлено ухвалу про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (т. 2 а.с.а.с. 170 - 172).

7. 02 жовтня 2009 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок №1827/1828-08 (т. 2 а.с.а.с. 181 - 193).

8. 16 червня 2010 року судом було постановлено ухвалу про призначення у справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи, яку також виконано не було (т. 2 а.с.а.с. 229 - 233).

9. Того ж дня суд постановив ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, ужитих ухвалою від 06.09.2004 (т. 2 а.с.а.с. 235 - 236).

10. 10 березня 2011 року суд за клопотанням ОСОБА_1 забезпечив заявлений нею позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 та заборони її відчужувати (т. 3 а.с.а.с. 14, 15).

11. 28 листопада 2012 року суд своєю ухвалою залишив зустрічний позов без розгляду (т. 3 а.с. 115).

12. Того ж дня суд ухвалив у справі заочне рішення про задоволення позову (т. 3 а.с. 119 - 124).

13. 13 лютого 2013 року ухвалою суду заочне рішення від 28.11.2012 було скасоване, а справу призначено до повторного розгляду (т. 3 а.с.а.с. 147, 148).

14. 01 квітня 2013 року суд своєю ухвалою призначив у справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу (т. 3 а.с.а.с. 197, 198).

15. 31 січня 2014 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи №999/1000-13 (т. 3 а.с.а.с. 212 - 232).

16. 29 липня 2014 року суд ухвалив у справі рішення про часткове задоволення позову. Зазначене рішення було змінене рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 (т. 4 а.с. 99 - 103, 160 - 165).

17. 04 березня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 4 а.с. 228 - 232).

18. 11 вересня 2015 року суд постановив ухвалу про скасування арешту, накладеного на квартиру відповідачки ухвалою від 10.03.2011 (т. 5 а.с.а.с. 34, 35, т. 6 а.с. 33).

19. 22 червня 2016 року суд своєю ухвалою за клопотанням сторін призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, яку виконано не було (т. 5 а.с.а.с. 194 - 197).

20. 01 грудня 2017 року суд за клопотанням сторін повторно постановив ухвалу про призначив у справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи (т. 6 а.с.а.с. 92 - 95).

21. 09 грудня 2019 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи №1758/1759-18 (т. 6 а.с.а.с. 184 - 217).

22. 21 лютого 2020 року відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні заявленого у справі позову (т. 6 а.с.а.с. 233 - 239).

23. 06 липня 2020 року, 17.07.2020 та 28.10.2020 (остаточна редакція) позивачка звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог, у якій зазначила в якості відповідачів ОСОБА_5 та Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, а в якості третіх осіб Дніпровську міську раду, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова А.О., ОСОБА_4 (т. 7 а.с.а.с. 29 - 36, 68 - 75, 120 - 122).

24. Згідно з остаточною редакцією позовних вимог позивачка просить:

- усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши звільнити її від прибудови, погребу та навісу, розібрати стіну та влаштувати водостік;

- скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт на ім`я ОСОБА_5 ;

- скасувати декларацію про готовність до експлуатації об`єкта на ім`я ОСОБА_5 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 25/50 часток спірного домоволодіння.

25 . У судовому засіданні позивачка, її представниця заявлений позов підтримали, пояснивши, що позивачка є власницею 8/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме квартири НОМЕР_2 . Співвласниками домоволодіння є ОСОБА_4 , якій належать 17/50 часток (квартира НОМЕР_3 ) та відповідачка, якій належить квартира НОМЕР_4 , що складає 25/50 часток домоволодіння. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 929,0 м2. Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.1997 ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку площею 608,0 м2. У подальшому остання приватизувала землю та отримала державний акт. Земельна ділянка площею 304,0 м2 була надана сторонам у спільне користування, а 4,0 м2 залишилося у спільному користуванні усіх мешканців домоволодіння. 09.10.2001 між сторонами було укладено угоду, згідно з якою кожній з них належать земельні ділянки площею 152,0 м2, незалежно від частини кожного з них у домоволодінні. На підставі цієї угоди позивачка приватизувала земельну ділянку площею 0,0143 га. На початку 2001 року відповідачка почала будівництво (і станом на 2004 рік продовжувала його) прибудови на земельній ділянці позивачки з боку приміщень 3-7. За цим фактом Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю було складено припис від 14.09.2001 №484 про припинення самовільного будівництва, але зазначені вимоги відповідачкою виконані не були.

26. Представниця ОСОБА_5 у суді заперечувала проти позову, зокрема, пояснивши, що суду не було надано належних і достатніх доказів порушення відповідачкою майнових прав позивачки. Крім того, декларації, які оскаржуються відповідачкою вичерпали свою дію одразу після їх реєстрації, отже законних підстав для їх скасування не існує.

27. Представники Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О. до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

28. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представниць сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

29. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

30. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

31. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

32. Частиною 1 статті 5 ЦПК встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

33. Способи захисту порушеного права визначено частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

34. При цьому за приписами частин 1, 2 статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

35. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

36. Утім процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК та статті 5 ЦПК.

37. Крім того, стала судова практика визначає додатковий критерій належності обраного позивачем способу захисту порушеного права, згідно з яким такий спосіб має також бути ефективним, тобто таким, що тягне за собою настання для позивача реальних позитивних правових наслідків у вигляді повного або часткового поновлення порушеного права.

38. Судом встановлено, що позивачка у справі, у тому числі звернулася до суду з вимогами про:

- усунення їй перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання звільнити її від прибудови, погребу та навісу, розібрати стіну та влаштувати водостік;

- скасування декларації про початок виконання будівельних робіт на ім`я ОСОБА_5 ;

- скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта на ім`я ОСОБА_5 .

39. На думку суду, зазначені позовні вимоги не відповідають визначеним вище критеріям з огляду на таке.

40. Так, висунувши вимогу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання вчинити певні дії позивачка не зазначила конкретну особу (одного з двох або обох відповідачів), на яку просить покласти обов`язок із звільнення її ділянки від прибудови, погребу та навісу, із розібрання стіни та влаштування водостоку.

41. Зважаючи на принцип диспозитивності, суд не вправі самостійно визначати особу, що має вчинити зазначені дії на користь позивачки.

42. Аналізуючи позовні вимоги про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, суд виходить з того, що позивачка при цьому невірно обрала способи захисту порушеного права.

43. Так, як декларація про початок виконання будівельних робіт, так і декларація про готовність до експлуатації об`єкта не є актами, що складаються та видаються суб`єктами владних повноважень (зокрема, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області).

44. Їх складання та зміст цілком залежать від волі особи, що виконує будівельні роботи, аби в майбутньому набути право власності на новозбудований об`єкт. Така особа у спосіб складання та подання цих документів лише декларує для відповідного органу владних повноважень факт початку виконання будівельних робіт, а згодом факт готовності до експлуатації збудованого об`єкта.

45. Єдиним визначеним законом способом набуття такими деклараціями чинності є їхня реєстрація (у цьому випадку, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області), що здійснюється у порядку, встановленому Законом України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

46. Отже єдиним можливим способом захисту порушеного права для позивачки є вимога про скасування саме реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, проведеної Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

47. Таких вимог у справі позивачка не заявила, що унеможливило задоволення судом висунутих нею позовних вимог.

48. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову.

49. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право повторно звернутися до суду з позовом, урахувавши наведені вище зауваження.

50. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_7 ) у позові до ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_8 ), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код - 23384360; 49005, Україна, місто Дніпро, вулиця Жуковського, 6А), треті особи - Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування декларації про початок виконання будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації речового права відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя М.О. Католікян