Справа № 201/6551/21
Провадження № 2/201/2788/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

07.07.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (а.с. №3-6)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.07.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №23).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - адвокат Коган Р.В. (діє на підставі ордера серія АЕ №1077877 від 02.07.2021р. - а.с. №19) в позові зазначав, що 31.05.2021р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено розписку, на підставі якої було узгоджено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1 000 дол.США в рахунок задатка за земельну ділянку №:01:014:0090 та земельну ділянку № :01:014:0096 та те, що ОСОБА_2 планово до 22.06.2021р. вводить будинок, який буде розташований на земельній ділянці № :01:014:0096, в експлуатацію. Строк готовності продавця, з урахуванням усіх обставин не має перевищувати 30.06.2021р. Однак, відповідачем не було продано, а позивачкою не було придбано вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, який мав би бути розташований на одній з ділянок. Таким чином, угода за даною розпискою не відбулася, більше того, позивачкою було отримано інформацію, що вищевказані земельні ділянки не перебували і на сьогоднішній день не перебувають у праві власності відповідача, власником вищевказаних земельних ділянок є ОСОБА_3 . Отже відповідач, підписуючи розписку, та отримуючи грошові кошти, мав намір на розпорядження чужою власністю, оскільки за розпискою продавцем в основній угоді мав би бути саме ОСОБА_2 . Позивачка вважає, що передані грошові кошти за розпискою у розмірі 1 000 дол. США, які на момент фактичної передачі становили еквівалент у розмірі 27 500грн. за офіційним курсом НБУ на 31.05.2021р., є авансом в розумінні цивільного законодавства України, оскільки завдатком можна вважати лише той платіж, який забезпечує виконання вже укладеної угоди. Оскільки угода з продажу відповідних земельних ділянок та житлового будинку не відбулася, то аванс має бути повернуто позивачці у повному розмірі. Враховуючи викладене, представник позивачки просив стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти у розмірі 27 500 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивачки адвокат Коган Р.В. 01.12.2021р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав та просив задовольнити повністю, заперечував проти заочного рішення, оскільки відповідачу було вчасно направлено претензію про повернення боргу (а.с.№ 38). Крім того, 01.12.2021р. до вищезазначеної заяви представником позивачки до суду було надано клопотання про огляд судом оригіналу розписки від 31.05.2021р. (а.с. №36).

Відповідач - ОСОБА_2 в судові засідання, які призначалися на 25.10.2021р. та 01.12.2021р., двічі не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою проживання підтвердженою відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.07.2021р.(а.с.№22). Конверт з судовою повісткою на 25.10.2021р. був повернутий до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.№27). Про дату та час слухання справи на 01.12.2021р. відповідач також повідомлявся шляхом направлення судової повістки (а.с. №34, 35) та через розміщення оголошення на сайті Судова влада (а.с. №33).

Отже відповідно до положень ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати судових засідань.

З урахуванням того, що в заяві від 01.12.2021р. представник позивачки не надав згоду на ухвалення заочного рішення суду, то справі відсутня сукупність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення.

З урахуванням заяви представника позивача від 01.12.2021р., а також повторної неявки відповідача у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу 01.12.2021р. за відсутності обох сторін і без фіксування процесу технічними засобами з винесенням судового рішення на загальних засадах.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, оглянувши оригінал розписки, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як встановлено судом, 31.05.2021р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено розписку, на підставі якої було узгоджено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1 000 дол. США задаток в рахунок укладення угоди по будинку та земельних ділянок №:01:014:0090, № :01:014:0096 та те, що ОСОБА_2 планово, до 22.06.2021р., вводить будинок, який буде розташований на земельній ділянці №:01:014:0096 в експлуатацію. Строк готовності з урахуванням можливим форс-мажорів не мав бути пізніше, ніж 30.06.2021р. (а.с. №37).

01.12.2021р. за клопотання представника позивачки судом було оглянуто оригінал розписки від 31.05.2021р., копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. №37).

Позивачкою було отримано інформацію, що земельні ділянки, щодо яких планувалося укладення угоди, не перебували і на сьогоднішній день не належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , власником земельних ділянок №:01:014:0090, №:01:014:0096 є ОСОБА_3 (а.с. №15-18). Таким чином відповідач, підписуючи розписку, мав намір на розпорядження чужою власністю.

У встановлений в розписці строк відповідачем не було продано, а позивачкою не було придбано вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, який мав би бути розташований на одній з ділянок. Таким чином, угода за даною розпискою не відбулася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути.

Згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у розмірі 1 000 дол.США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Тому суд дійшов висновку, що сума, яка названа в розписці від 31.05.2021р. завдатком фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов визначених ст.570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах від 25.09.2012р. у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013р. у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30.01.2019р. № 461/5297/16-ц.

16.06.2021р. представником позивачки - адвокатом Коган Р.В. на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено вимогу вих.№15/06.21 про повернення останній сплаченого нею авансу у розмірі 1 000 дол .США протягом 3 календарних днів з дня отримання вимоги (а.с. №12, 13), вимога ОСОБА_2 була залишена без задоволення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідач не повернув ОСОБА_1 сплачену нею суму авансу, порушене право позивачки підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення на її користь з відповідача суми 1 000 доларів США.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, який встановлено для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі № 6-284цс17.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.12.2021р. - 1 дол.США дорівнює 27,2142 грн. (а.с. № 40). Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 27 214 грн.20коп. що еквівалентно 1 000 дол.США. (з розрахунку 1 000 дол.США х 27,2142 грн.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 908 грн. (а.с. №2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 533, 526, 530, 570, 657 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», постановами Верховного Суду України від 25.09.2012р. у справі № 6-82цс13, від 13.02.2013р. у справі № 6-176цс12, від 01.03.2017р. у справі № 6-284цс17, постановою Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі № 461/5297/16-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 27 214 грн. 20 коп. (двадцять сім тисяч двісті чотирнадцять грн.20 коп.), що за офіційним курсом НБУ станом на 01.12.2021р. еквівалентно 1 000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.