Номер провадження: 22-ц/813/7782/21
Номер справи місцевого суду: 501/3185/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі ДП «МТП «Чорноморськ») про визнання наказу незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за № 208-О від 15.06.2020р. в частині переміщення на постійно робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території, профорганізатора першого району та члена Ради і Президії Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 до структурного підрозділу портової ремонтної служби ДП «МТП «Чорноморськ»;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 23.06.2020р. по час постановлення рішення суду;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями.

У обґрунтування свого позову зазначив, що він працював в ДП «МТП «Чорноморськ» робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території 1-го терміналу, а також є профспілковим організатором першого терміналу та членом Президії і Ради Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ».

Відповідно до запису у трудовій книжці з 23.06.2020 року на підставі наказу в.о. директора порту за №208-О від 15.06.2020 року позивача було переведено (переміщено) на постійно робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території портової ремонтної служби з оплатою за штатним розписом, з режимом роботи п`ятиденний робочий тиждень.

18 липня 2018 року ОСОБА_1 було обрано профорганізатором працівників 1-го терміналу, членом Ради та Президії Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ».

Позивач вважає, що в.о. директора порту запроваджуючи в порушення ст.ст. 245, 249, 252 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, права та гарантії їх діяльності», наказ за № 208-О від 15.06.2020р. про переведення (переміщення) його як профорганізатора першого терміналу працювати на постійно в інший структурний підрозділ підприємства, фактично втрутився в Статутну діяльність виборного органу Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» та створив перешкоду для її діяльності на першому терміналі порту та діяльності профспілки в цілому.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнаний незаконним та скасований наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за № 208-О від 15.06.2020р. в частині переміщення на постійно робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території, ОСОБА_1 до структурного підрозділу портової ремонтної служби ДП «МТП «Чорноморськ».

Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 23.06.2020р. по час постановлення рішення суду.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ДП «МТП «Чорноморськ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про незаконність наказу про переміщення ОСОБА_1 без згоди Незалежної профспілки працівників МТПЧ, оскільки позивача було переміщено, без змін всіх істотних умов праці, жодних обмежень у законодавстві про переміщення працівників членів виборних профспілкових органів не встановлено.

Також судом першої інстанції було проігноровано, що після переміщення позивача до портової ремонтної служби його істотні умови праці були повністю збережені та змінилось тільки безпосереднє робоче місце позивача.

Відзиву до суду надано не було.

В судове засідання призначене на 15 грудня 2021 року сторони не з`явилися про розгляд справи були сповіщені належним чином (а.с. 142-143).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (24 грудня 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , та визнаючи наказ про переміщення незаконним, суд першої інстанції виходив з того, що зміна режиму роботи позивача кваліфікується як переведення, яке відбулося без попередньої згоди виборних органів Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ» членом яких є позивач.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач з 04 лютого 2016 року працював в ДП «МТП «Чорноморськ»» робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території 1-го терміналу (а.с. 9).

16.12.2019 року на підстав наказу в.о. директора порту за № 449 «Про зміни в організації виробництва і праці» було ліквідовано структурний підрозділ перший термінал та створено структурний підрозділ перший вантажний комплекс (а.с.45,47).

З 23 червня 2020р. на підставі наказу в.о. директора порту за 208-О від 15.06.2020р. позивача було переміщено на постійно робітником з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території портової ремонтної служби з оплатою за штатним розписом, з режимом роботи п`ятиденний робочий тиждень (а.с.48).

За частинами першою, другою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законом.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Так, зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті.

Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.

Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

Оскільки переміщення ОСОБА_1 здійснено на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у тій же місцевості та в межах відповідної посади, тобто відбулась лише зміна робочого місця (місця безпосереднього виконання роботи), структурного підрозділу у тій самій місцевості, не змінилась жодна з істотних умов трудового договору позивача, колегія суддів приходить висновку про те, що позивача було саме переміщено.

22.11.2016 року на підставі рішення Конференції Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торгівельного порту було затверджено нову редакцію Статуту профспілки та перелік виборних робочих органів профспілки до складу яких віднесено профорганізатора структурного підрозділу організації, установи, закладу, та його заступник (а.с.13-16).

18.07.2018 року відбулась Конференція працівників першого терміналу членів Незалежної профспілки морського торгового порту «Чорноморськ», на якій позивач був обраний профорганізатором Незалежної профспілки працівників першого терміналу, членом Ради, членом Президії (а.с.17, 18).

Суд першої інстанції також зробив висновок про те, що застосовуючи наказ за № 208-О від 15.06.2020р. про постійне переміщення працівника в інший структурний підрозділ порту(Портова ремонтна служба),відповідач не врахував, що позивач є членом втому числі виборного робочого органу профспілки, який забезпечує діяльність профспілки та профспілкового органу в конкретному структурному підрозділі підприємства у відповідності до порядку та в межах прав і повноважень визначених Законом та Статутом профспілки і його переміщення є фактично втручанням в діяльність профспілкового органу структурного підрозділу, що заборонено Законом.

Однак колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду з тих підстав, що жодних заборон при переміщенні працівника, який є членом виборного робочого органу профспілки, законодавством не встановлено.

Більш того починаючи з 01.04.2020 року на підстав наказу в.о. директора порту за № 449 від 16.12.2019 року «Про зміни в організації виробництва і праці» було ліквідовано структурний підрозділ перший термінал та створено структурний підрозділ перший вантажний комплекс (а.с.45,47).

Також колегія суддів з висновками суду про те, що переміщаючи позивача в інший структурний підрозділ, відповідач в порушення порядку передбаченого ч. 2 ст. 252 КЗпП України, змінив режим роботи позивачу з п`яти денного робочого тижня на чотириденний без попередньої згоди виборних профспілкових органів членом якого він є, не погоджується за таких підстав.

Такий висновок суд зробив виходячи з того, що з 01.03.2020 року на підставі наказу в.о. директора за № 57 від 18 лютого 2020 року внесено зміни до п. 1 наказу від 20.12.2019р. за № 469 «Про зміну істотних умов праці» у відповідності до якого змінено істотні умови праці працівникам втому числі, які працюють за календарним п`ятиденного чи шестиденного робочого тижня, зі зменшенням робочого тижня на один робочий день.

Однак колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що такий висновок суду є помилковим з тих підстав, що відповідно до наказу № 208-О від 15.06.2020 року ОСОБА_1 перемістили з зазначенням режиму роботи, саме з п`ятиденним робочим тижнем (а.с. 48).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що судом першої інстанції, було задоволені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, однак, суд першої інстанції не врахував, що позивача звільнено не було, а було лише переведено, зі збереженням всіх умов праці, а тому у суду в загалі не було підстав для задоволення цих позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів зазначає, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

Аналогічних правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справах № 6-1429цс17 та № 6-1471цс17.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваним наказом позивача було переміщено з посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території 1-го терміналу на ту ж саму посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 4 розряду з виконанням функцій прибиральника території портової ремонтної служби в межах одного і того самого населеного пункту, з таким самим п`ятиденним робочим тижнем.

Колегія суддів також приходить до висновку про дотримання норм трудового законодавства під час переміщення позивача та про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного наказу за 208-О від 15.06.2020р., оскільки переміщення позивача здійснено на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у тій же місцевості та в межах відповідної посади, тобто відбулась лише зміна робочого місця (місця безпосереднього виконання роботи), структурного підрозділу у тій самій місцевості, не змінилась жодна з істотних умов трудового договору позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки, суд при задоволені позовних вимог допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду апеляційної інстанції державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с. 119).

З урахуванням того, що апеляційна скарга державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» підлягає задоволенню в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь апелянта судовий збір у розмірі 1261,20 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.368, 374, (375, 376), 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН. № НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРПОУ- ) судові витрати у розмірі 1261 гривню 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда