КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 грудня 2021року місто Київ

Справа 2-4430/09

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16465/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

вирішуючи клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження та питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року ( у складі судді Васильєвої Т.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності та об`єкти нерухомого майна», 3-ті особи приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ,3-і особи КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про визнання добросовісним набувачем,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладання укладений 25 грудня 2007року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2230.

Визнано недійсним з моменту укладання, укладений 25 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2231.

Визнано недійсним з моменту укладання укладений 20 жовтня 2008 року між; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Тетяною Борисівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №9779.

Визнано недійсним з моменту укладання, укладений 20 жовтня 2008 року між: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Тетяною Борисівною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №9782.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 01.11.2021 року звернувся з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_3 і в частині розподілу судових витрат та ухвалити у скасованій частині нове рішення про відмову у позові.

Також в апеляційній скарзі просив про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду посилаючись на те, що ОСОБА_2 є особою, яка не залучалась до розгляду справи, а рішенням вирішено питання про його права та обов`язки. Копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції не отримував взагалі, однак представник останнього 01 жовтня 2021 року в суді першої інстанції ознайомився з матеріалами справи та зміст оскаржуваного рішення суду став відомий ОСОБА_2 . Таким чином, вважає, що строк пропущено з поважних причин.

На запит апеляційного суду, цивільна справа надійшла 22 листопада 2021 року.

Зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними та ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року залишено без руху для надання заяви про поновлення строку із зазначеними іншими причинами пропуску строку.

09 грудня 2021 року скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій скаржник посилається на те, що матеріали справи не містять належних доказів з яких слід дійти висновків, що апеляційний суд розцінив заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги як самостійну окрему апеляційну скаргу, а саме: ця заява не залишалася без руху для усунення її недоліків як апеляційної скарги відповідно до вимог статті 295 ЦПК України (в попередній редакції) і для сплати судових витрат. Таким чином, ОСОБА_2 , як особа, яка не брали участі у справі, і суд вирішив питання про його права та інтереси, має безумовне право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. А висновки суду апеляційної інстанції про обізнаність ОСОБА_2 зі змістом оспорюваного рішення є помилковими, оскільки матеріали справи не містять жодного документа, що підтверджує надсилання судом копії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року ОСОБА_2 , чи про вручення йому такого рішення суду нарочно. Та обставина, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року було оприлюднено в ЄДРСР 21 вересня 2010 року, не впливає на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки суд касаційної інстанції пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моментом одержання стороною повного тексту рішення суду (ухвала від 13 грудня 2017 року в справі за № 308/11916/15-ц, постанови від 08 лютого 2017 року в справі № 6-3102цс16, від 05 жовтня 2016 року в справі N 6-1724цс16, від 07 вересня 2016 року в справі № 6-1250цс16).

Колегія суддів вважає, що викладені у заяві причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними, а у відкритті апеляційного провадження відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 292 ЦПК України ( станом на 16.06.2007 року) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 294 ЦПК ( станом на 16.06.2007 року) передбачено , що заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Шевченківським районним судом міста Києва 25.02.2009 року проголошено оскаржуване рішення, яке відповідно до загальнодоступних відомостей ЄДРСР оприлюднено 21.09.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 14.04.2009 року звертався із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року, яку останній підтвердив своїм підписом. Зі змісту вказаної заяви, вбачається, що в ній наведено зміст резолютивної частини рішення суду від 25.02.2009 року, що свідчить про обізнаність ОСОБА_2 зі змістом рішення з 14.04.2009 року.

При цьому знаючи про зміст рішення з квітня 2009 року ОСОБА_2 мав можливість звернутись до суду самостійно, або через представника і отримати копію повного тексту рішення.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.04.2009 року апеляційні скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 діючої через представника ОСОБА_9 - відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року залишено без змін.

Наведені в клопотанні про поновлення строку причини його пропуску суд визнає неповажними, так як, з дати проголошення рішення та подачі ОСОБА_2 заяви про приєднання до апеляційної скарг на це рішення до моменту подачі скарги в 2021 році минуло понад 11 років. А доводи клопотання про те, що ОСОБА_2 не знав про зміст оскаржуваного рішення до 01.10.2021 року, спростовуються матеріалами справи.

В заяві про поновлення не наведено, які конкретно обставини на протязі 11 років перешкоджали ОСОБА_2 , який приєднувався до апеляційної скарги дружини, подати власну апеляційну скаргу .

Посилання в заяві на не належне виконання представниками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 своїх обов`язків по захисту прав останніх та перебування представників у змові з особами, які вчинили шахрайські дії щодо спірної квартири є не доведеними та не можуть визнаватись поважними причинами для пропуску строку на апеляційне оскарження.

Долучений до заяви про поновлення строку вирок суду за 2015 рік та встановлені в ньому обставини, щодо вчинення шахрайства, та обізнаності позивача про такі дії, також не можуть бути підставою для поновлення строку.

Разом з тим, суд роз`яснює, що обставини встановлені вироком через 6 років після ухвалення рішення, можуть бути розглянуті судом, як нововиявлені, але не можуть бути підставою для відкриття апеляційного провадження через 11 років за апеляційною скаргою особи, яка подавала заяву про приєднання до апеляційної скарги учасника справи, яка була розглянута апеляційним судом.

Відповідно до ч. 3 статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

частиною другою статті 358 ЦПК України в чинній редакції визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення. крім випадків подання скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд вирішив питання про її права та обов`язки.

З матеріалів справи встановлено, що на стадії апеляційного розгляду, ОСОБА_2 був залучений до розгляду даної справи, оскільки його заява про приєднання до скарги була розглянута апеляційним судом.

Враховуючи вищезазначене, визначені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, неповажними, оскільки останнім не наведено доводів та доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Вказані правові висновки містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд. Подаючи заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 , добросовісно користуючись своїми правами, та цікавлячись справою з розумним інтервалом мав можливість отримати і повний текст рішення, що зараз оскаржує, і постанову апеляційного суду, якою була розглянута його заява про приєднання до скарги іншого учасника справи, та скористатись своїм правом на подачу самостійної апеляційної скарги з інших підстав ніж ті, що вже були розглянуті за скаргою ОСОБА_6 , до якої він приєднувався.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подана з пропуском встановленого законом строку та наведені скаржником підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту їїпідписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик