Справа № 372/1274/21
Провадження № 2-1058/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 грудня 2021 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в якій просив визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказав, що 17.03.2017 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за №2272, яким забезпечуються зобов`язання, що виникли у ОСОБА_3 на підставі договору позики укладеного 17.03.2017 року в простій письмовій формі між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 26.12.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за №2221, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором позики від 17.03.2017 року з усіма додатками до нього та за договором іпотеки від 17.03.2017 року. 19.08.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 915, відповідно до якого іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором позики від 17.03.2017 року з усіма додатками до нього та за договором іпотеки від 17.03.2017 року. На підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 19.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 915, зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 , не проживають з 19.08.2020 року, а право власності на вказану квартиру належить позивачу та той факт, що реєстрація відповідачів в квартирі, що належить позивачу створює негативні фінансові наслідки у вигляді безпідставної переплати за комунальні послуги, що порушує право на вільне та безперешкодне володіння квартирою просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування вказаною квартирою та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн.

02 серпня 2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили та відзиву на позов не подали, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

17.03.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ,, ОСОБА_8 , ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за №2272, яким забезпечуються зобов`язання, що виникли у ОСОБА_3 на підставі договору позики укладеного 17.03.2017 року в простій письмовій формі між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

26.12.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за №2221, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором позики від 17.03.2017 року з усіма додатками до нього та за договором іпотеки від 17.03.2017 року.

19.08.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 915, відповідно до якого іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором позики від 17.03.2017 року з усіма додатками до нього та за договором іпотеки від 17.03.2017 року.

На підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 19.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 915, зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки Відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Обухівської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 23.03.2021р., в зазначеній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Гл. 23 ЦК України встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним».

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Позивач, як власник квартири позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у квартирі зареєстровані Відповідачі, які не мають жодного відношення до нього та до даної квартири.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

В постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховним судом України викладено правову позицію, щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Норми ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень цих норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

У разі, коли право власності на житло переходить до нового власника житла, новий власник має право вимагати визнання колишнього власника майна таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення колишнього власника житла (ст. 346 ЦК ).

Згідно роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. Конституції України, ст. ст. 316-319 ЦК), то власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом (ч. 1 ст. 346 ЦК), що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, з огляду на припинення права власності відповідачами на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується долученим до матеріалів справи договором про відступлення прав за Договором іпотеки від 19.08.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за р. № 915, вважаю, що одночасно з цим та в силу ст. 406 ЦК України припинилось право користування цією квартирою, оскільки право користування є похідним від права власності.

Таким чином, втрата права власності на квартиру АДРЕСА_1 є правовою підставою для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст.16,316,317,319,321,379,383,386,391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Потабенко