КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №358/304/21
УХВАЛА

09 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Тітова М.Б.

у справі за позовом ОСОБА_3 до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

В березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Богуславської міської ради Київської області про визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 . Дружині на праві власності належала квартира, що зазначена у вимогах.

У визначені законом строки ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 23 лютого 2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю підпису та печатки на правовстановлюючому документі, хоча згідно даних Комунального підприємства Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" право власності зареєстровано за дружиною.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року позовні вимоги задоволено, визнано в порядку спадкування за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 58,60 кв.м, житлову площу 35,70 кв.м, підсобну площу 22,90 кв.м.

Не погодившись з ухваленим рішенням, представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що ОСОБА_1 участі у справі не приймала, проте ухваленим рішенням вирішено питання про її права та інтереси.

Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є її батьками та ними 25 липня 2012 року складено заповіт подружжя, згідно із яким майно має перейти у спадок ОСОБА_1 .

Квартира, що вказана у вимогах, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Після смерті матері ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Білик М.В. та нотаріусом у відповідності до частини 4 статті 1243 ЦК України накладено заборону відчуження на квартиру, про що в Спадковий реєстр внесено відомості.

В серпні-вересні 2021 року перебувала у батька в гостях та виявила витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким засвідчується належність квартири батькові.

Посилаючись на те, що є спадкоємицею за заповітом, про наявність якого позивач не повідомив суд, а суд відповідно не встановив фактичних обставин справи, уважає рішення суду незаконним.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник скаржника адвокат Костенко В.М. подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із зайнятістю в інших заходах. Проте доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надано.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Богуславської міської ради Київської області про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю апеляційна скарга з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається наступне.

Відповідно до даних Свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09 вересня 1969 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до даних Свідоцтва про право особистої приватної власності на будівлі від 18 липня 1997 року, виданого Богуславським ККП, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Богуславської міської Ради народних депутатів від 31 січня 1997 року №22 належить квартира АДРЕСА_1 . З копії убачається наявність ознак круглої печатки.

Згідно даних Комунального підприємства Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" (лист від 14 грудня 2018 року №3898 на ім`я ОСОБА_3 ) право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно даних Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 липня 2018 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 лютого 2021 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори прийнято постанову №02-31/16, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом у зв`язку із тим, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право особистої власності від 18 липня 1997 року відсутній підпис та печатка уповноваженої особи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 прийняв спадщину, але з незалежних від нього підстав не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно, відтак його вимоги задоволенню не підлягають.

Установлено також, що 25 липня 2012 року подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 склали спільний заповіт подружжя, яким на випадок смерті зробили розпорядження, у відповідності до якого все їхнє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їм належати на день смерті, і на що вони за законом матимуть право, заповіли ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-1677.

26 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Білик М.В. на підставі статті 1243 ЦК України та у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 на заповіті вчинено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 26 жовтня 2018 року №142859881 внесено запис про реєстрацію обтяження.

Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулась 28 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Білик М.В.

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 липня 2021 року №264825449 внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 на підставі рішення суду у цій справі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

Згідно статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Особа, яка звертається із апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв, як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, слід урахувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права. що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та досліджених матеріалів справи зазначає про таке.

Згідно із особливостями статті 1243 ЦК України встановлюється, що у зв`язку зі смертю одного подружжя його частка переходить іншому, а спадкоємець за заповітом подружжя набуває відповідних прав на спадкове майно лише після смерті другого з подружжя і до цього часу в його інтересах встановлюється заборона відчуження майна.

За цих обставин спадкоємцю за заповітом подружжя строк спадкування відтерміновується до моменту смерті другого з подружжя, який пережив першого.

Зазначене убачається із аналізу 2 та 4 частин статті 1243 ЦК України.

Рішенням суду першої інстанції не вирішено і не обмежено ОСОБА_1 у правах та інтересах, оскільки такі мають ознаки лише права очікування. Визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру в порядку спадкування не суперечить статті 1243 ЦК України, та не впливає на право ОСОБА_1 в майбутньому реалізувати свої права за заповітом подружжя.

Заява ОСОБА_3 про те, що Богуславською районною Державною нотаріальною конторою та районним судом допущена технічна помилка, замість слів "за заповітом" вказано "за законом" не впливає на вирішення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Оскільки апеляційний суд установив, що права та інтереси ОСОБА_1 ухваленим рішенням не порушені, суд не досліджує інших доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 362, 367, 374, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова