Справа № 202/3525/21
Провадження № 2/202/1967/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря -Пеки Д.В.,

представника позивача - Іваненкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олексійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олексійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 08.06.2021 року засобами поштового зв`язку нею було отримано постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 65183464 від 16.04.2021 року на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №2324 виданого 07.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук. Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» (в порядку відступлення від ПАТ «Альфа Банк») заборгованості в розмірі 10997 грн.07 коп. 23.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 12465,78 грн.

Вказала, що виконавчий напис №2324, вчинений 07.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не укладала з ПАТ «Альфа Банк» жодного кредитного договору. Так, документ, що долучений до заяви ТОВ «Платинум Фінанс» про примусове виконання рішення і зшитий разом з оригіналом виконавчого листа не є кредитним договором №590031914 від 18.04.2008 року та взагалі не є договором.

Щодо розрахунку заборгованості, станом на 15 квітня 2020 року, по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором №590031914 від 18.04.2008 р. із змінами і доповненнями, та укладеними додатковими угодами до нього - такий документ не можна вважати підтвердженням укладання кредитного договору, оскільки лише підтверджує нібито її заборгованість. Вона не укладала додаткових угод. Про численні відступлення права вимоги її не сповіщали. Також, сума, яка стягується не є безспірною, та не може стягуватися в безспірному порядку, виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку з моменту виникнення права вимоги.Так, як вбачається із аналізу документу, який нотаріус вважав кредитним договором, строк виконання - повернення кредитних коштів до 18.04.2011 року. Тобто, у разі несплати або неповної сплати кредиту, право вимоги в кредитора повинно виникнути з 19.04.2011 року. В такому разі кредитор повинен був звернутись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису в строк до 19.04.2014 року включно. Однак заборгованість яка стягується, стягується на шість років пізніше.

Просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 2324 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною щодо стягнення заборгованості, що виникла за Кредитним договором № від 18.04.2008 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», (право вимоги відступлено за декількома договорами факторингу Товариству з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», ) та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Попівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, місце роботи - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 . місце проживання: АДРЕСА_1 ). Стягнути солідарно із відповідачів понесені витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 18 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09.07.2021 року директором відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» направлено суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 16 липня 2021 року. В відзиві на позов зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженим належними доказами. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Так, надана позивачем розписка щодо оплати 2500 грн. не є підтвердженням оплати правових послуг. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав. Відповідно до поданої заяви просила суд стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 6800 грн. 00 коп.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи,що відповідачем надано відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилася. Про час і місця слухання справи повідомлялась належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до заяв від 21.07.2021 року та 06.08.2021 року просила суд розглядати справу за її відсутності.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. в судове засідання не з`явився. Про час і місця слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до заяви від 20.08.2021 року просив суд розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви 18 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримала від Закритого акціонерного товариства «Альфа Банк» шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 кредит в сумі 12625 грн. 00 коп., з процентною ставкою 9,99% річних зі строком повернення 18.04.2011 року.

07 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, за реєстровим № 2324 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь ТОВ «Платинум Фінанс» з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 10997 грн. 07 коп., яка є її боргом за кредитним договором №590031914 від 18.04.2008 року, укладеним між нею та ЗАТ «Альфа Банк». Стягнення здійснюється за період з 20 грудня 2008 року по 15 квітня 2020 року.

В виконавчому написі зазначено, що 30.09.2009 року згідно з договором факторингу право вимоги боргу ЗАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно з договором факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за Кредитним договором №590031914 від 18.04.2008 року, з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0104/2020 від 01 квітня 2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором №590031914 від 18.04.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Платинум Фінанс».

26.05.2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом Віталієм Олексійовичем відкрито виконавче провадження №65183464 з примусового виконання виконавчого напису №2324, виданого 07.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» заборгованість в розмірі 10997 грн.07 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича від 23.04.2021 року за виконавчим провадженням №65183464 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015.

Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року по справі № 320/8269/15-ц наголосила на тому, що: «сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно зПереліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 не погоджувалася з укладанням кредитного договору з ЗАТ «Альфа Банк», розміром нарахованої заборгованості, які зазначені у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, та тим, що дана заборгованість є безспірною та зазначала, що виконавчий напис вчинено, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Також в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не отримувала письмову вимогу (повідомлення) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» про погашення заборгованості по кредитному договору № 590031914 від 18.04.2008 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Платинум Фінанс» на час вчинення виконавчого напису нотаріуса 07 липня 2020 року існував спір та ОСОБА_1 не отримувала письмову вимогу (повідомлення) від ТОВ «Платинум Фінанс» про погашення заборгованості по кредитному договору № 590031914 від 18.04.2008 року, також виконавчий напис вчинено по заборгованості право вимоги кредитора якого виникло з 19.04.2011 року, тобто через шість років після закінчення строку звернення, а тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ТОВ «Платинум Фінанс».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 07 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 2314, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості в сумі 10997 грн. 07 коп., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо заявлених позовних вимог до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. то суд виходить з наступного.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з нормЗакону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19, та від 12.11.2020 року у справі №200/3542/17 (провадження №61-18790св19).

Виходячи із вищевикладеного, приватний нотаріус не є належним відповідачем по справі, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині заявлених позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6800 грн.

Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до договору про надання правової допомоги №111 від 08 червня 2021 року, укладеного між адвокатом Іваненковою Н.М. та ОСОБА_1 , предметом договору є надання правової допомоги клієнту у виконавчому провадженні №65183464.

Згідно з Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги №111 від 08 червня 2021 року, сторони дійшли згоди, про те, що, гонорар Адвоката за надання правової допомоги, передбаченої п.1.1 Договору складає 5000 грн. за складання всіх процесуальних документів на виконання договору та 900 грн. за кожний вихід в судове засідання ( у разі необхідності). Гонорар сплачується наступним чином: 2500 грн. сплачується в день підписання договору інші 2500 грн. сплачуються до 08.07.2021 року. Гонорар за вихід в судове засідання сплачується в день судового засідання.

Відповідно до розписки від 08.06.2021 року адвокат Іваненкова Н.М. отримала від ОСОБА_1 частину гонорару за договором про надання правової допомоги №111 від 08.06.2021 року в розмірі 2500 грн.

Відповідно до довідки від 08.07.2021 року адвокатом Іваненковою Н.М. отримано від ОСОБА_1 гонорар в розмірі 2500 грн. за складання процесуальних документів на виконання договору про надання правової допомоги №111 від 08.06.2021 року.

Відповідно до довідок від 15.07.2021 року та 31.08.2021 року адвокатом Іваненковою Н.М. отримано від ОСОБА_1 гонорар у розмірі по 900 грн. за представництво її інтересів у судових засіданнях 15.07.2021 року та 13.09.2021 року по справі №202/3525/21 відповідно до договору про надання правової допомоги №111 від 08.06.2021 року.

Що узгоджується із висновком Верховного Суду від 16.04.2020 року по справі №727/4597/19, у випадку оплати готівкою гонорару за договором про надання правової допомоги, на підтвердження отримання адвокатом гонорару може бути виданий будь-який документ, що підтверджує оплату гонорару.

Адвокат приймала участь в двох судових засіданнях, які відбувалися відповідно 15.07.2021 року та 13.09.2021 року (900 грн. х 2 = 1800 грн.)

Враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, та беручи до уваги, що в частині заявлених позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни відмовлено, тому суд доходить висновку, що з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6800,00 гривень. та відповідно до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись: ст.8,19,41,55 Конституції України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, ст.ст. 4, 12, 13, 77,78, 81,82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни (01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 38, прим.147, кім.5.7), Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» (02140, м. Київ, вул.Лариси Руденко, буд.6А, оф.525, ), третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олексійович (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 21, прим.60, кімн.412), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис від 07.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 2324 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною щодо стягнення заборгованості, що виникла за Кредитним договором № від 18.04.2008 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», (право вимоги відступлено за декількома договорами факторингу товариству з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», ) та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Попівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, місце роботи - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 . місце проживання: АДРЕСА_1 ) - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд.6А, оф.525, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірні 908 грн. та витрати на правовому допомогу в розмірі 6800 грн.

В частині заявлених позовних вимог до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни (01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 38, прим.147) - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 23.09.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар