ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3585/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: ОСОБА_2 ;

третя особа: не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васько Альбіни Василівни, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та зміну черговості у спадкуванні

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5 , позивач) звернулась до Дарницького районного суду м. Києві з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 , відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васько Альбіни Василівни (далі по тексту - приватний нотаріус Васько А.В., третя особа) в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд (т. 2, а.с. 220-221):

-встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі по тексту - ОСОБА_6 , померлий, спадкодавець) однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визначити частку майна померлого ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на грошові кошти, які залишились на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки грошових коштів, відкритих на ім`я ОСОБА_6 розміщених на поточних та депозитних рахунках в АТ «Універсал Банк», АТ «ВТВБанк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Державний ощадний банк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «РайффайзенБанк Аваль», АБ «Укргазбанк»;

-визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Державний ощадний банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що складає 150 000 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), що складає 4 338 грн;

-визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_4 , що складає 95 000,34 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_5 , що складає 17,65 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_6 , що складає 12 500 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_7 , що складає 2 123,01 грн;

-визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в «Універсал Банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_8 , що складає 20 362,43 дол. США;

-визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ВТВ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк»;

-визнати за ОСОБА_5 спадкоємця четвертої черги спадкування за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у першій черзі.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона познайомилася з ОСОБА_6 у спільних друзів в 1975, які буди її сусідами по будинку, вони досить часто спілкувалися. В жовтні 2003 року друг ОСОБА_6 побачив її та повідомив, що померла дружина ОСОБА_6 25.12.2003 при зустрічі з ОСОБА_6 вона йому поспівчувала, а він запросив її в гості, в січні 2004 року вона за його проханням переїхала до його квартири на постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ). Фактично з січня 2004 року вони почали проживати однією сім`єю як чоловіка і жінка більше ніж 15 років, а після смерті його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона по нині проживає у зазначеній квартирі. Починаючи з січня 2004 року, протягом тривалого сімейного життя вони мали спільний бюджет та побут, всіма господарськими справами займалися разом, вели спільне господарство, здійснювали спільні витрати на майно в інтересах їхньої сім`ї, подорожували, в томі числі неодноразово за кордоном, мали взаємні права та обов`язки як подружжя, піклувалися один про одного. Їх сприймали як сім`ю, вона виконувала жіночу роботу, а іноді чоловічу, брала участь у витратах на утримання квартири, також вони активно брали участь у підтриманні чистоти та порядку у загальних приміщеннях будинку. Спільний їхній бюджет складався із пенсійних виплат ( ОСОБА_7 на пенсії з 2008 року, вона з 1992 року), а також їхніх спільних заощаджень, в тому числі розміщених на депозитних та поточних рахунках в банківських установах. До виходу на пенсію, вона проживала в Німеччині 7 років, де народилися її діти, також вона працювала старшим інженером в Державному комітеті по цінам. ОСОБА_6 перед виходом на пенсію працював у поліграфічній фірмі «Віпол», на посаді керівника відділу постачання. Крім іншого, вони витрачали їхні спільні кошти на утримання дачі, яка зареєстрована на ОСОБА_6 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , своїми руками вона робила ремонт, а її син ОСОБА_8 ремонтував. В останній період життя ОСОБА_6 виявив бажання подарувати їй цей будинок (дачу) разом із земельною ділянкою, навіть звернувся до ріелтора, який почав готувати та оформлювати документи. З 09.02.2019 він почав себе погано почувати. 28.11.2018 він важко захворів, вона його лікувала постійно знаходилася у відділенні доглядаючи за ним. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, похованням займалася вона. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, вона звернулася із заявою, проте нотаріус їй відповів, що одержання четвертої черги їй необхідно звернутися до суду, потім вона дізналася, що спадкова справа відрита на сина померлого - ОСОБА_4 . ОСОБА_4 останні 2 роки взагалі не відвідував та не переймався проблеми батька, в квартирі в якій зареєстрований ніколи не проживав, перебував на обліку у «кімнаті поліції», померлий приділяв час лікуванню сина від алкоголізму та вживання наркотичних речовин, вона також відвозила його на лікування. ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності, вона готувала для нього та передавала їжу. Коли відповідач приїжджав на дачу, пропадали цінні речі, він деякий час проживав на дачі, потім почали зникати й її речі. В 2011 році за допомогою померлого відповідачу придбали квартиру, в якій вона допомагала робити ремонт. Наразі відповідачем опікується його дружина, оскільки він є інвалідом. Відповідач не піклувався про спадкодавця, його матеріально не забезпечував, не підтримував родинних відносин, не працював, не надавав будь-якої іншої допомоги, на відмінну він неї. Договори вкладу або відкриття рахунків, за спільною домовленістю були оформлені на ім`я померлого, вони там розміщували їхні спільні кошти. На день смерті спадкодавця на рахунках залишились кошти. З початку 2019 року спадкодавець фактично був неспроможний забезпечувати свої потреби.

Ухвалою суду від 11.06.2019 відрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання та встановлено учасникам справи строк для подання заяву по суті справи.

У серпні 2019 року ОСОБА_4 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними і такими, що тягнуть за собою відмову у їх задоволенні, так як обставини, викладені в позові, не підтверджуються належними доказами, є штучно підтягнутими під ситуацію, а майно, яке намагається розділити позивач, є виключно особистою власністю померлого. Докази надані позивачем, свідчать про те, що позивач мала доступ в квартиру померлого, навіть необов`язкового протягом тривалого часі, відповідно і до рахунків та квитанцій про оплату, доказів того, що вона їх сплачувала немає, можливо надавала дружню допомогу, займалася похованням витрачаючи отримані від держави кошти. Організацією похорон також займався онук померлого (син відповідача), а сам відповідач не міг, оскільки є інвалідом. Послуги ріелтора необхідні для купівлі-продажу майна, а не для дарування. Спадкодавець бачився з рідними, цікавився справами онука, просив допомоги у невістки. Позивач не стверджувала та не надала жодного доказу того, що під час перебування на пенсії вона особисто чи померлий мали ще одне джерело доходу (окрім пенсії) за рахунок якого могли б формувати свої заощадження і розміщувати їх на депозитні рахунки. Вклади, оформлені на ім`я спадкодавця, були сформовані не за рахунок пенсії, а за рахунок заощаджень, здобутих ще до його виходу на пенсію та до виходу на пенсію позивача. Позивач свої особисті заощадження поклала на депозитний рахунок на своє ім`я так і зробив померлий. Розміщені кошти є особистою приватною власністю померлого, оскільки це заощадження до так званого спільного їх проживання з позивачем. Позивач у позові сама вказує, що на рахунках розміщені кошти, зароблені до їх спільного проживання, позивач не надала жодних доказів своєї матеріальної участі у таких вкладах. У спадкодавця та позивача були різні бюджети. Крім того, позивач віднесла вклади померлого до спільного майна, а свої ні. Позивач не довела, що спадкодавець перебував тривалий час у безпорадному стані і що вона весь час надавала йому нематеріальну допомогу, а також матеріально забезпечувала.

У вересні 2019 році сторона відповідача подала додаткові пояснення у справі (т. 1 а.с. 204) в яких пояснила, що спадкодавець з 15.11.2012 по день смерті отримував благодійну допомогу у вигляді отримання грошових коштів на банківську картку в АТ «КБ «Приватбанк», а також безоплатного надання послуг та виконання робіт, забезпечення продуктами харчування, медикаментами, засобами санітарної гігієни та безоплатно обслуговувало його.

У грудні 2019 році позивач подала письмові пояснення, в яких пояснила, що з померлим вони познайомилися в 80-х роках, спочатку жили у неї протягом року з 25.12.2003, а потім вона продала квартиру коли він попросив її переїхати до нього, частину цих грошей вона поклала в банк, проте назад вона їх не отримала, проте бідною вона не була, й померлий ніколи грошей на неї не шкодував. Також їм допомагав її син, підвезти, відремонтувати. Відповідач мав проблеми з алкоголем, наркотиками та законом померлий та вона допомагали йому та лікували. Відповідач не працював та крав в них речі. Починаючи з літа 2004 року вона займалася дачею, ремонтувала, будувала. Облаштувала квартиру відповідача. Вона завжди була з чоловіком, відчувала себе жінкою та господинею, була поруч та допомагала йому (т. 2, а.с. 53).

Ухвало суду від 08.02.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

У вересні 2021 році позивач подала письмові пояснення в яких (т. 3, а.с. 96) пояснила, що сплачує комунальні послуги за квартиру, в якій зареєстрований відповідач, боргів не має, та робить ремонтні роботи; свідоцтво про смерть отримувала вона, оскільки була з ним цілодобово; в день смерті приїхала невістка та онуки обмовляли як ховати, пропонували оплачувати навпіл, але за 2 години до замовлення поховання невістка вирішила ховати по іншому, як спадкодавець не хотів; спадкодавець був їй вірним; питання переоформлення дачі зупинилося, оскільки в держгеокадастрі була помилка; банки в яких інвестовані гроші їх 4, вона знала і кількість грошей; свою квартиру вона продала та мала гроші вкладати в господарство, фінансові питання вони вирішували вдвох; помічниця приходна тільки один раз в понеділок.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Надав письмові пояснення щодо розміру витрат на правову допомогу, в яких вказав, що орієнтовано витрати складають 45 000 грн, докази надасть до у суду у встановлений процесуальним законодавством строк.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином, направила заяву з проханням проведення судового засідання без її участі, тому суд з`ясувавши думку учасників справи, провів судове засідання без її участі.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, допитавши свідків, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних відстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1, а.с. 16). Причина смерті - захворювання, доставлений був в лікарню у супроводі дружини (т.1, а.с. 23).

Що стосується встановлення факту проживання позивача з спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В даній справі вимоги щодо визначення частки майна померлого на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та зміна черговості у спадкуванні, є похідними від встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та які пов`язані з вирішенням спору про право.

Стаття 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Отже, для визначення права на спільну сумісну власність є необхідність визначити проживання жінки та чоловіка однією сім`єю.

Свідки зі сторони позивача.

Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою померлого, в судовому засіданні суду показала, що в 2006 році познайомилася з позивачем та померлим, які проживали разом; позивач доглядала з померлим, оскільки він завжди хворів; вона з ними часто провадила час разом, вони запрошували її в гості; на останньому дні народження померлий їй сказав, що хоче подарувати дачу позивачу, він повинен був зустрітися з нотаріусом; похованням займалася позивач; померлий розказував, що відповідач вживає наркотики, на похоронах вона відповідача не бачила, проте попрощатися він прийшов; онуки не допомагали померлому, він завжди кошти давав сину.

Свідок ОСОБА_10 , який є ріелтором, в судовому засіданні суду показав, що він повинен був допомагати померлому подарувати дачу позивачу, оцінити її для придбання, він її оглядав з позивачем та померлим та з ОСОБА_9 (яка познайомила його з позивачем); він сприймав померлого та позивача як подружжя;

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показав, що познайомився з позивачем та померлим в 2006-2007 році через спільних знайомих, вони були показною сім`єю; коли померлому робили операцію на серці, тоді йому потрібна була допомога і в цьому йому допомагала позивач; про сина він тільки чув, але не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду показав, що з позивачем та померлим познайомився в 2006 році; він та його дружина були в них дома, разом святкували дні народження; він сприймав померлого та позивача як сім`ю; про те, що померлий хворів йому було відомо, позивач завжди йому допомагала, як медична допомога; позивач займалася похованням; про сина він тільки чув, але не бачив.

Свідок ОСОБА_13 який є сусідкою померлого - подругою позивача, консьєржкою, в судовому засіданні суду показала, що проживала з позивачем та померлим в одному домі вони почали дружні відносини з 2008-2009 році; з літа 2015 до першого нокдауну, вона працювала консьєржкою в під`їзді; позивач та померлий завжди проводили час разом; вона думала, що вони є чоловіком та дружиною; сина померлого вона ніколи не бачила, а сина позивача бачила дуже часто.

Свідок ОСОБА_14 , який є сином позивача, в судовому засіданні суду показав, що він познайомився з померлим в квартирі позивача; позивач та померлий почали разом проживати з 2004 року, вона завжди про нього піклувалася, в них був спільний бюджет, вони дуже часто проводили час на відпочинку і на Україні і закордоном; позивач завжди господарювала на дачі, він привозив та забирав їх звідти; померлий хотів переоформити дачу на позивача, проте не встиг; організацією похорон займався він та позивач; вони пропонували мирно вирішити спір.

Свідок ОСОБА_15 , яка є лікарем дерматологом, в судовому засіданні суду показала, що позивач з померлим звернулись до неї в кінці 2018 року на консультацію, лікування коштувало приблизно 10 000 грн, відносини між позивачем та спадкоємцем були сповнені поваги та турботи, інших людей окрім позивача вона біля нього не бачила, він був дієздатним, важно лише було ходити, фізично він міг підписати заповіт.

Свідки зі сторони відповідача.

Свідок ОСОБА_16 , яка є дружиною відповідача, суду показала, що померлий був дуже відкритим, компанійським, любив своїх онуків та оплатив їх навчання, після його смерті в квартирі пропали гроші та цінні речі, які позивач сказала, що їй поверне у разі поділу спаду 50% на 50% між нею та відповідачем; про кошти на рахунках знала вона та відповідач, а позивач нічого про це не знала, та не знала де вони знаходяться; у банку АТ «Банк «Фінанси та кредит» померлий поклав кошти з призначенням «допомога дітям»; померлий піклувався матеріально про сина; коли вона приходила до померлого не бачила там позивача; в лікарні вона бачила позивача, яка була настирною, та померлий сказав, що не хоче з позивачем оформлювати відносини; поховання оплачували сторони навпіл; померлий був євреєм тому не міг забажати здійснити кремацію; фізично померлий міг написати заповіт, оскільки був дієздатним та усвідомлював свої дії; у померлого була доглядальниця, позивач не забезпечувала матеріально померлого; відповідач подорожував з різними жінками, не потребував допомоги.

Свідок ОСОБА_17 , яка є онукою померлого - дочкою відповідача, суду показала, що спадкодавець був забезпеченою людиною та мав допомогу від ОСОБА_18 ; після смерті бабусі постійно з померлим ніхто не проживав, вони його поховали неналежним чином, оскільки позивача забрала документи; з спадкодавцем постійно ніхто не проживав, вона з ним зустрічалася коли приїздила до України після навчання; позивача вона бачила в лікарні; померлий часто подорожував та з позивачем подорожував також; померлий хотів подарувати онуку ОСОБА_19 ; спадок повинен був отримати відповідач та вона з братом; померлий хотів продати дачу, про те, що він хотів її подарувати вона не чула; позивач не утримувала померлого, у нього була доглядальниця з ОСОБА_18 ; кошти які на рахунках у спадкодавця він заробив коли працював на роботі; померлого дуже любили жінки та вона ніколи не чула, що він хоче одружитися; вона знала, що у померлого до 2010 року була операція на серці, пізніше проблеми з легенями; хто йому допомагав під час хвороби їй не відомо.

Свідок ОСОБА_20 , яка повідомила, що є подругою померлого (дочкою його друзів), в судовому засіданні суду показала, що все майно на яке претендує позивач було набуте померлим та його колишньою дружиною; померлого вона знала 41 рік, він був дуже забезпеченою людиною; позивач просто була жінкою, яка з померлим проживала; померлий казав, що після смерті усе майно залишить онукам; відповідач не міг піклуватися про батька, оскільки переніс інсульт; позивача вона бачила разів вісім, останній раз на похоронах; про те, що дорогоцінності зникли їй відомо; померлий не збирався одружуватися, та все майно хотів переписати на онуків; позивач хотіла, щоб померлий переписав майно на неї, проте померлий не збирався цього робити; приходячи у гості до неї, померлий був один; у померлого був соціальний працівник який опікувався ним, проте їжу готувала позивач; усі сварки між позивачем та померлим виникали щодо розподілу майна; адресу проживання померлого вона не знає.

Свідок ОСОБА_21 , який є онуком померлого - сином відповідача, суду показав, що відповідач має інвалідність, померлий для нього є більше ніж дідусь, він оплачував його навчання, вони спілкувалися декілька разів на тиждень, виїзд закордон сплатив померлий; після його смерті фінансове становище в сім`ї значно погіршилося; всі витрати померлий робив на себе та на сім`ю свого сина; позивач не була його цивільною дружиною; померлий казав, що все майно буде належати онукам; після смерті кошти та дорогоцінності зникли, а через деякий час золоті коштовності та годинник з`явилися; позивач пообіцяла повернути це після переоформлення на неї дачі; позивача дружиною померлого він не назве, про неї він дізнався більше 10 років тому; доступ до квартири мала тільки вона, організаційними питаннями поховання займалася вона; померлий дуже любив виїздити закордон; родина відповідача на даний час не опікується майном померлого.

Факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується наступними доказами та встановленими судом обставинами.

Копіями документів з лікарні та документами по похованню, які містяться в матеріалах справи, доведено той факт, що до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 позивач була з ним поруч, піклувалася про нього коли він був у лікарні, а тому вони мали взаємні права та обов`язки.

Також про спільне проживання у вказаний період, свідчать надані позивачем фотокартки зроблені в різний період життя (т.2), копії сторінок закордонних паспортів, договір страхування, договір про туристичний тур, що свідчить про спільні подорожі (т.1).

Проживання в одній квартирі та ведення спільного господарства позивача та померлого підтверджується наявністю у позивача копій квитанцій про оплату комунальних послуг, ремонту побутових речей, та показами свідків зі сторони позивача та показами свідків зі сторони відповідача: ОСОБА_21 , який вказав, що майном померлого сторона відповідача не опікується та доступ до квартири мала тільки позивач, та показами свідка ОСОБА_20 (т.1). Пояснення представника відповідача, що оскільки у позивача був доступ до квартири, вона мала можливість взяти ці документи, не підтверджені нічим окрім слів представника відповідача.

Допитані свідки в судовому засіданні як зі сторони позивача та і зі сторони відповідача, показали суду, що позивача вони знали давно, вона організувала поховання, була у лікарні, свідки зі сторони позивача показали, що сприймали її та померлого як сім`ю.

Копія договору від 03.02.2014 про надання безоплатного обслуговування по програмі «Догляд вдома» та відповідь на адвокатський запит № 235 від 16.08.2019 МБФ «Єврейський Хесед «Бнейазріель» (т. 1, а.с. 209,210) не спростовують надані докази зі сторони позивача та показів свідків щодо проживання позивача та померлого однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, позовна вимога позивача про встановлення факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про: визначення частки майна померлого ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на грошові кошти, які залишились на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки грошових коштів, відкритих на ім`я ОСОБА_6 розміщених на поточних та депозитних рахунках в АТ «Універсал Банк», АТ «ВТВ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Державний ощадний банк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк»; визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Державний ощадний банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що складає 150 000 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), що складає 4 338 грн; визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_4 , що складає 95 000,34 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_5 , що складає 17,65 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_6 , що складає 12 500 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_7 , що складає 2 123,01 грн; визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в «Універсал Банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_8 , що складає 20 362,43 дол. США; визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ВТВ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк»; то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 27.02. 2019 (справа №522/25049/16-ц), при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Підставою уточнення позовних вимог позивача, слугувало те, що позивач не пам`ятав точну суму грошових коштів, розміщених на рахунках в АТ «Універсал Банк», АТ «ВТВ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Державний ощадний банк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк» (т. 1, а.с. 7).

Метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, є визначення частки майна померлого на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та зміна черговості у спадкуванні

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Критеріями, які дозволяються надати майну статус спільної сумісної власності, є:

-час набуття такого майна;

-кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

-мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Відповідно до листа від 29.06.2019 № 46-07/5152/12604, на ім`я ОСОБА_6 , в філії - Головному управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» було відкрито рахунки:

-06.04.2018 рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), залишок коштів станом на 12.06.2019 складав 300 000 грн;

-06.04.2016 рахунок № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), залишок коштів станом на 12.06.2019 складав 8 677,31 грн;

-09.11.2016 рахунок № НОМЕР_9 (UAН), залишок коштів станом на 12.06.2019 складав 0,00 грн. (т. 1, а.с. 150).

Відповідно до листа від 18.06.2019 № 2-.1.0.0.0./7-190611/665 на ім`я ОСОБА_6 у АТ КБ «Приватбанк» відриті:

-24.02.2017 рахунок № НОМЕР_4 залишок - 190 000,68 грн;

-27.06.2018 рахунок № НОМЕР_5 залишок - 34,37 грн;

-30.01.2015 рахунок № НОМЕР_10 залишок - 0,5 EUR;

-13.06.2017 рахунок № НОМЕР_11 залишок 0 грн;

-21.01.2015 рахунок № НОМЕР_12 залишок - 0 EUR;

-18.08.2017 рахунок № НОМЕР_6 залишок - 25 000 грн.

-13.09.2016 рахунок № НОМЕР_13 залишок - 4 246,02 грн;

-16.12.2014 рахунок № НОМЕР_14 залишок - 10,26 грн;

-16.03.2013 рахунок № НОМЕР_15 залишок - 0, грн.

-на рахунок «Бонус плюс» 549332 зараховані відсотки за вкладом «Депозит Плюс» (т.1, а.с. 151-152).

Відповідно до листа від 10.06.2019 № 81-15-9/6723 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомило, що у ОСОБА_6 рахунків та договорів оренди індивідуального (банківського) сейфу не знайдено (т.1, а.с. 153).

Відповідно до листа від 11.11.2020 вих. № 12829/2/520, ОСОБА_6 , за даними програмного забезпечення банку не є клієнтом банку, тобто не має будь-яких відкритих рахунків (поточні, кредитні, депозитні) та не користується іншими банківськими послугами в АТ «КредіАгріколь Банк» (т. 2, а.с. 231).

Відповідно до листа від 13.09.2019 № 083-1-1-4166/19 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім`я ОСОБА_6 немає відкритих рахунків та банківських комірок (т. 1, а.с. 224).

Відповідно до листа від 23.09.2019 № 5426/1-2 ОСОБА_6 не є клієнтом Багнку АТ «ВТБ Банк» (т.1., а.с. 234).

Відповідно до листа від 05.09.2019 № 18597, в АТ «Універсал банк» станом на 05.09.2019 наявний відкритий 24.11.2011 на ім`я ОСОБА_6 рахунок № НОМЕР_8 залишок - 40 724,86 USD.

Відповідно до листа від 05.12.2019 № 5-24/539/2019 в АБ «Украгазбанк» на ім`я ОСОБА_6 відкрито рахунки:

-картковий рахунок № НОМЕР_16 відкритий 05.02.2015 залишок коштів на 29.11.2019 становить 7 011,98 грн;

-депозитний рахунок НОМЕР_17 відкритий 05.12.2018, залишок коштів, на 29.11.2019 становить 100 000,00 грн (т.2, а.с. 65).

Матеріалами справи та показами свідків спростовується, що джерело коштів на цих рахунках та мета дозволяє надати їм правовий статус спільної власності подружжя виходячи з наступного.

Позивач є пенсіонером та отримала пенсію за період з липня 2018 по грудень 2018 року 9 573,48 грн (т.1, а.с. 15).

01.04.2019 року позивача подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини (т.1, а.с. 17) на яку нотаріус їй відповів, що право на спадкування в четверту чергу за законом вона отримує після встановлення факту проживання її з померлим (т.1, а.с. 18).

Відповідно до довідки з лікарні з 18.02.2019 по 04.03.2019 померлий потребував постійного догляду (т.1, а.с. 21).

Померлому на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 43) та садовий будинок із земельною ділянкою Дарницькому районі міста Києва (т.1, а.с. 40).

Відповідно до довідки від 07.11.2006 № 14-04/579 на ім`я позивача відкрито у АТ ВАБанк депозитний рахунок від 26.09.2006, станом на 06.11.2006 залишок складає 13 500,00 доларів США та картковий рахунок, станом на 06.11.2006 залишок складає 9 592,97 грн (т.1, а.с. 49).

12.10.2010 позивач поклала на свій депозитний рахунок пенсіонний в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 19 980,57 долів США (т.1, а.с. 100).

22.03.2019 відповідач подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини (т.1, а.с. 175).

Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є сином померлого (т.1, а.с. 178).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відрилась спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 63943013 дата заведення 22.03.2019 (т.1, а.с. 181).

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані померлий та відповідач (т.1, а.с. 186).

Відповідно до листа від 03.09.2019 № 01-06/5569 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, відносно відповідача відсутні рішення суду щодо визнання недієздатним чи обмежено дієздатною особою та встановлення над ним опіки чи піклування (т.1, а.с. 176).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 16.08.2019 № 235 МБФ «Єврейський хесед «БнейАзріель» (неприбуткова благодійна організація, основна мета - надання благодійної допомоги, спрямованої на поліпшення матеріального положення, сприяння соціальній реабілітації людей психолог віку, інвалідів, одиноких, соціально незахищених) (т.1, а.с. 209) ОСОБА_6 перебував на обліку у Фонді з 15.11.2012 по день смерті та отримував благодійну допомогу у вигляді отримання грошових коштів на банківську картку ПАТ «КБ Приватбанк», а також безоплатного надання послуг та виконання робіт, забезпечення продуктами харчування, медикаментами, засобами санітарної гігієни та ін.; на підставі договору про надання безоплатного обслуговування по програмі «Догляд вдома» від 03.02.2014 (т.1, а.с. 209) отримував патронажне обслуговування та за ним була закріплена соціальний робітник Центру надання соціального допомоги (т.1, а.с. 209-210).

Відповідно до довідки відділення хірургічного лікування ішемічної хвороби серця, померлий знаходився на стаціонарному лікуванні у супроводі позивача з 17.03.2008-31.03.2008, 25.03.2019 - проведена операція, з 14.04.2008 - 21.0.2008, з 07.05.2013- 10.05.2013, з 03.01.2017 - 06.01.2017 (т.2, а.с. 8).

Відповідно до листа - підтвердження від 09.09.2019 (т.2, а.с. 9-10) БТІ, квартира за адресою: АДРЕСА_3 належала позивачу та була нею відчужена в 2004 році.

Відповідно до довідки вих. № 292 від 24.12.2020 ГПФ України в м. Києві, за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року позивач отримав пенсію у розмірі 32 881,83 грн (т.3, а.с. 2).

Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи з 19.09.2016 безстроково, відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я (т.1, а.с. 139).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 р. у справі №6- 2641цс15, належність майна до спільної власності подружжя визначається не тільки за фактом придбання його під час шлюбу, але й за спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визначаючи право спільної сумісної власності, суд встановлює як факт набуття майна під час шлюбу, так і те, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Таким чином, головними критеріями поділу майна будуть час його набуття та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя таке майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до правової позиції Верховного суду висловленої в постанові від 22.01.2020 справа № 711/2302/18, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Застосовуючи норму статті 22 КпШС України або статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Позивач посилалась на те, що джерело доходу - це пенсія та їхні спільні заощадження, проте позивач та відповідач мали свої окремі пенсійні депозити, та окремі банківські рахунки для заощаджень, які відносяться до приватної власності. З показів свідка ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , з`ясовано, що джерело доходу були накопичені під час шлюбу померлого з дружиною гроші. З показанням свідка ОСОБА_16 з`ясовано, що у банку АТ «Банк «Фінанси та кредит» померлий поклав кошти з призначенням «допомога дітям».

Крім того, позивач не пам`ятала скільки коштів на рахунках у померлого, та померлим доступ до цих рахунків позивачу наданий не був.

Отже, кошти розміщені на банківських рахунках не можуть вважатися спільною сумісною власністю подружжя та не підлягають поділу.

Щодо позовної вимоги про визнання ОСОБА_5 право на спадкування майна спадкодавця у першій черзі, то суд у цій вимозі відмовляє виходячи з наступного.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинна довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такої вимоги необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

ОСОБА_5 не довела належними і допустимими доказами наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що померлий перебував тривалий час у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, а вона, саме в зв`язку з його безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась ним, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких, обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позов суд задовольняє частково судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте оскільки відповідач є інвалідом 2 групи, його звільнено від сплати судового збору, позивачу необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України сплаченим нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та зміну черговості у спадкуванні - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_18 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_18 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений нею судовий збір у цій справі в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.