КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6680/19
Провадження № 4-с/552/37/21
У Х В А Л А

14.12.2021 року суддя Київського районного суду м. Полтави Шаповал Т.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С..

Просила суд визнати незаконними та скасувати виконавчі провадження державного виконавця Дорошко П.С. державної виконавчої служби у м. Полтави Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) ВП №64678174 від 02.03.2021 року, ВП №64678061 від 02.03.2021 року, ВП №64677524 від 02.03.2021 року, ВП №64677346 від 02.03.2021 року, а саме:

-визнати дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С., що виразились у винесенні постанови про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. від 02 березня 2021 року неправомірними, а постанову про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. від 02.03.2021 року незаконною;

-визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С. про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. від 02.03.2021 року, винесену у рамках виконавчого провадження №64678174;

-визнати дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С., що виразились у винесенні постанови про стягнення штрафу у розмірі 3400 грн. від 02.03.2021 року неправомірними, а постанову про стягнення штрафу у розмірі 3400 грн. від 02.03.2021 року незаконною;

-визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С. про стягнення штрафу у розмірі 3400 грн. від 02.03.2021 року, винесену в рамках виконавчого провадження №64678061;

-визнати дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С., що виразились у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 від 02.03.2021 року неправомірними, а постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн. від 02.03.2021 року незаконною;

-визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С. про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн. від 02.03.2021 року, винесену у рамках виконавчого провадження №64677524.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник оскаржує постанови державного виконавця про стягнення штрафу та стягнення виконавчого збору, а тому скарга не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С. необхідно відмовити, роз`яснивши право звернення в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.450, 447,448,186 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Дорошко П.С., роз`яснивши право звернення до адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Т.В.Шаповал