Справа № 450/792/20 Провадження № 2/450/421/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступним чином:

виділити у власність ОСОБА_1 садовий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , вартістю 699 938,00 грн.;

виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0581 га, кадастровий номер :05:005:0900, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, Скнилівська сільська рада, вартістю 23 695,00 грн.;

виділити у власність ОСОБА_3 майнові права на 1-кімнатну квартиру, загальною орієнтовною проектною площею 30,03 кв.м., що знаходиться на дев`ятому поверсі, житловий блок 1в, у кварталі багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського призначення, дошкільним навчальним закладом з початковою школою, підземними і наземними паркінгами та об`єктами інженерної інфраструктури по АДРЕСА_3 , вартістю 487 256,27 грн.;

виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль марки LAND ROVER, модель FREELANDER 2, 2007 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , вартістю 310 288,67 грн., cудові витрати покласти на відповідача,

підстава позову (позиція позивача):

недосягнення згоди сторін щодо поділу спільного майна. Зазначене майно було придбано позивачем за час шлюбу з відповідачем, тому позивач вважає за необхідне поділити майно, так як зазначила в позовній заяві. Позивач намагалась у позасудовому порядку досягнути з відповідачем згоди щодо поділу майна, однак угоди про добровільний поділ не досягнуто. Представник позивача судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Позиція відповідача: у судове засідання не з`явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

09.03.2020 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 06.08.2020 року заява представника позивача ОСОБА_2 про усунення недоліків позовної заяви; 07.08.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 07.09.2020 року заява позивача про проведення підготовчого засідання у її відсутності;

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 18.03.2011 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 18.03.2011 року, актовий запис № 62.

Від шлюбу у сторін є діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 10.06.2011 року); син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 26.05.2015 року); дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 28.12.2017 року).

За час перебування сторін у шлюбі останніми, крім іншого, набуто майно у власність:

-садовий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , придбаний на підставі договору купівлі продажу садового будинку від 15.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О., зареєстрований у реєстрі за № 73;

-земельна ділянка площею 0,0581 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:005:0900, яка знаходиться за адресою: Скнилівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, на підставі договору купівлі продажу від 15 лютого 2019 року земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О., зареєстрований у реєстрі за № 74;

-майнові права на 1-кімнатну квартиру, загальною орієнтовною проектною площею 30,03 кв.м., що знаходиться на дев`ятому поверсі, житловий блок 1в, у кварталі багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського призначення, дошкільним навчальним закладом з початковою колою, підземними і наземними паркінгами та об`єктами інженерної інфраструктури по АДРЕСА_3 , придбані згідно Попереднього договору купівлі-продажу, укладеного 15.02.2019 року з ПП «Сервіс-Ріелбуд» та посвідченого 15.02.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. зареєстрований у реєстрі за № 816;

автомобіль марки LAND ROVER, модель FREELANDER 2007 року випуску, об`єм двигуна 2197 см. куб., номер державної реєстрації НОМЕР_1 . Відповідно до Єдиного державного реєстру МВС України вищезазначений транспортний засіб за ОСОБА_3 був зареєстрований 29.01.2019 року.

Право власності на вказаний садовий будинок зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 за реєстраційним номером 236, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2019 року.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 за реєстраційним номером 36, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2019 року.

Відповідно до ст. 60 СК України, частини третьої статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

При цьому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. № 6-38цс15, а саме що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільної власності щодо майна набутого у шлюбі.

Таким чином, зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просила розділити спільне майно подружжя, виділивши у власність позивача вищевказаний садовий будинок та земельну ділянку, а у власність відповідача майнові права на 1-кімнатну квартиру та автомобіль марки LAND ROVER.

При цьому позовні вимоги щодо визнання вищезгаданого нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, виділ позивачеві 1/ 2 частки цього майна та припинення права спільної сумісної власності позивачем не заявлено, а тому не може бути предметом розгляду вказаної справи, виходячи з принципу диспозитивності.

Що стосується заявлених позовних вимог, то на думку суду вони не підлягають задоволенню, оскільки в основу рішення суду, як доказ вартості згаданого рухомого майна, а саме автомобіля марки LAND ROVER, модель FREELANDER 2007 року випуску не можуть бути покладені копії роздруківок оголошень із інтернет сайту Авторіа, бо такі докази є неналежними.

Належних та допустимих доказів таких як висновок експерта щодо вартості спільного майна подружжя та, як наслідок підтвердження, що вартість вищезгаданого нерухомого та рухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя складає 723 63,00 гривень позивачем не надано.

Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та некоректно сформульовано прохальну частину позовної заяви. Суд в даному випадку позбавлений можливості самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог. Також суд звертає увагу позивача на вимоги ст. 12 ЦПК України, а саме щодо необхідності доведення обставин, які мають значення для справи.

Клопотань про призначення експертизи з метою визначення вартості спірного рухомого та нерухомого майна перед судом не заявлялося.

Додатково суд звертає увагу сторони позивача, що відмова в задоволенні позовних вимог не позбавляє право особи на звернення до суду з аналогічними вимогами майнового характеру з врахуванням вимог чинного законодавства, а також обранням вірного способу захисту своїх порушених прав.

На підставі наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступним чином:

виділити у власність ОСОБА_1 садовий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , вартістю 699 938,00 грн.;

виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0581 га, кадастровий номер :05:005:0900, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, Скнилівська сільська рада, вартістю 23 695,00 грн.;

виділити у власність ОСОБА_3 майнові права на 1-кімнатну квартиру, загальною орієнтовною проектною площею 30,03 кв.м., що знаходиться на дев`ятому поверсі, житловий блок 1в, у кварталі багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського призначення, дошкільним навчальним закладом з початковою школою, підземними і наземними паркінгами та об`єктами інженерної інфраструктури по АДРЕСА_3 , вартістю 487 256,27 грн.;

виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль марки LAND ROVER, модель FREELANDER 2, 2007 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , вартістю 310 288,67 грн., cудові витрати покласти на відповідача, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17.12.2021 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .

СуддяЄ. О. Данилів