Провадження № 2/686/4850/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Хмельницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

встановив:

В червні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, в обґрунтування якого вказав, що 22 листопада 2019 року посадовими особами Ярмолинецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області щодо нього було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого обвинувачувався у тому, що в цей день о 14 год. керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння двічі протягом року. Проте постановою Ярмолинецького районного суду від 13 травня 2020 року провадження в справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивач вказував, що через незаконні дії посадових осіб він перебував під слідством 4 місяці і 22 дні, тому з урахуванням положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої складає 28400 грн. (6000грн - розмір мінімальної заробітної плати у 2021 році х 4 місяці 22 дні) та на відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10000грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позов, де зазначив, що позивач у позовній заяві зазначив неналежного відповідача, оскільки Головне управління національної поліції у Хмельницькій області не уповноважено представляти державу у спірних правовідносинах. Крім цього, складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівниками поліції, та відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з видів доказів, що перелічені в цій статті. У відповідності до ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП розглядають судді районних, районних у місті, міських та міськрайонних судів. Таким чином, поліцейський 22.11.2019 року будь-якого рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не приймав, а лише у відповідності до повноважень визначених Законом України «Про Національну поліцію» здійснив фіксування адміністративного правопорушення та спрямував зібрані матеріали до суду для прийняття відповідного рішення та як наслідок будь-якого незаконного засудження, та незаконних дій відносно позивача не вчинялось. При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не можу бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові ВС у справі № 312/262/18 від 21.10.2020 року, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

22 листопада 2019 року посадовими особами Ярмолинецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області щодо ОСОБА_3 було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого обвинувачувався у тому, що в цей день о 14 год. керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння двічі протягом року.

Постановою Ярмолинецького районного суду від 13 травня 2020 року провадження в справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач, вважаючи, що діями працівників поліції йому завдано моральної шкоди, звернувся до суду з відповідним позовом в даній цивільній справі, при цьому розмір моральної шкоди позивачем визначено відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» виходячи з мінімальної заробітної плати на час розгляду справи в суді (6000 тис. грн.) за період з 22.11.2019 по 13.05.2020, що складає 28400грн.

Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за надання правової допомоги, сплачено 10000грн., що підтверджується додатковим договором до договору про надання адвокатських послуг від 20.12.2019, яким визначено гонорар адвоката, детальним описом робіт (надання послуг) адвокатом Латюком П.Я. Іванченку І.Ю. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та розрахунковою квитанцією на суму 10000грн. за юридичні послуги ОСОБА_3 у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до пунктів 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Під компетенцією розуміють сукупність предметів віддання, завдань, повноважень, прав та обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

В постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 173, 185 КУпАП, є помилковими.

Тобто, у даній справи здійснення провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості, тобто розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, а тому визначає розмір 10000грн.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Відшкодування шкоди у випадку, передбаченому п. 4 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а саме, з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню10000 грн. моральної шкоди та 10000грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 10000 грн. моральної шкоди та 10000грн. витрат на правову допомогу.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : Держава Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, , м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7.

Дата складання повного тексту рішення 24.12.2021.

Суддя: