РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 635/4940/21

Провадження № 2/635/3011/2021

21 грудня 2021 року смт.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Євсюков О.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Яворського А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просить суд:

- зобов`язати відповідача здійснити перерахування нарахованої заборгованості за кредитним договором (заявою про отримання банківських послуг) №б/н вiд 27 грудня 2011 року в розмiрi 117287,17 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 84898,81 грн, в тому числі, заборгованості за поточним тiлом кредиту 0,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками 6230,07 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згiдно статті 625 ЦК України 20097,00 грн. нарахованої пені 0,00 грн, нарахованої комісії 0,00 грн, а також штрафи у сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) 5561,29 грн. у відповідність до Постанови Харківського апеляційного суду вiд 08 квітня 2021 року за справою №635/1109/20 шляхом перерахування та визначивши суму боргу в розмiрi 36235, 80 грн. за тілом кредиту та вiдсотками по кредитному договору (заявою) №б/н вiд 27 грудня 2011 року та провести відповідний перерахунок та списання надлишково нарахованої заборгованості;

- зобов`язати відповідача привести його кредитну історію за кредитом договором (заявою про отримання банківських послуг) № б/н вiд 27 грудня 2011 року у відповідність до Постанови Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року за справою №635/1109/20 шляхом перерахування та визначення суму боргу в розмірі 36235, 80 грн. за тілом кредиту та відсотками по кредитному договору №б/н від 27 грудня 2011 року;

- зобов`язати відповідача надати йому реквізити номеру банківського рахунку для остаточного погашення припинення ним заборгованості перед банком в сумі 36235,80 грн. відсотками по кредитному договору (заявою про отримання банківських послуг) б/н вiд 27 грудня 2011 року за постановою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року справа № 635/1109/20, оскільки постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня прийняття, а саме з 08 квiтня 2021 року;

- визнати незаконними дії Відповідача щодо відмови в наданні реквізитів номеру банківського рахунку для остаточного погашення припинення мною заборгованості перед банком в сумі 36235,80 грн. відсотками по кредитному договору (заявою про отримання банківських послуг) № б/н вiд 27 грудня 2011 року за постановою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року справа № 635/1109/20;

- визнати незаконними дii вiдповiдача щодо нарахування по кредитному договору №б/н вiд 27 грудня 2011 року в розмiрi 117287,17 грн, яка за даними Вiдповідача складається з заборгованості за тілом кредиту 84898,81 грн, в тому числі, заборгованості за простроченими відсотками 6230,07 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згiдно статті 625 ЦК України 20097,00 грн, а також штрафи вiдповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн. штраф (процентна складова) 5561,29 грн.

На обґрунтування позову він зазначив, що в 2020 році відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитом б/н від 27 грудня 2011 року в розмірі 117287,17 грн. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.12.2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були частково задоволені, стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.12.2011 року у розмірі 97190,17 грн. та судовий збір у розмірі 1741,83 грн. Харківський апеляційний суд своєю постановою від 08.04.2021 року скасував рішення Харківського районного суду Харківської області та постановив нове рішення, яким стягнув заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2011 року у розмірі 36235,80 грн. З метою добровільного виконання рішення Харківського апеляційного суду від 08.04.2021 року, позивач 05.05.2021 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з листом про приведення його кредитної історії у відповідність до постанови Харківського апеляційного суду від 08.04.2021 року за справою №635/1109/20, визнавши суму боргу в розмірі 36235,80 грн. по кредитному договору №б/н від 27.12.2011 року, і вимогою надати йому реквізити номеру банківського рахунку для остаточного погашення ним заборгованості перед банком в сумі 36235,80 грн. 15.06.2021 року він отримав формальну відповідь від 02.06.2021 року, якою не приведено дані його заборгованості у відповідність по постанови Харківського апеляційного суду і не надано йому розрахункового рахунку для погашення заборгованості. За таких обставин він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» надав письмові пояснення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позов не містить обставин та фактів порушення прав позивача відповідачем, не містить посилань на норми права, які, на думку позивача, порушені відповідачем, не надано належних і допустимих доказів порушення його прав відповідачем, а позовні вимоги фактично стосуються виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і є передчасними та такими, що не відповідають способу захисту прав та інтересів відповідно до ст..16 ЦК України.

У своїй відповіді на письмові пояснення відповідача позивач зазначив ті ж обставини, які вказані в позові.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.07.2021 року провадження у справі відкрито і розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.11.2021 року закрите підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, просила проводити розгляд справи у її відсутність, про що подала до суду заяву.

Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 27.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 42000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» була стягнута сума заборгованості за кредитним договором б/н від 27 грудня 2011 року в загальному розмірі 97190 гривень 17 копійок та судовий збір у розмірі 1741,83 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.12.2020 року було скасоване і ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 36235,80 грн. заборгованості за тілом кредиту та відсотків у розмірі 362,36 грн. за кредитним договором б/н від 27 грудня 2011 року та судовий збір у розмірі 1513,44 грн.

05.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій просив привести його кредитну історію за його заявою про отримання банківських послуг д/н від 27 грудня 2011 року у відповідність до Постанови Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року за справою №635/1109/20, визначивши суму боргу в розмірі 36235,80 грн. за тілом кредиту та відсотками по кредитному договору №б/н від 27 грудня 2011 року, провести відповідний перерахунок та списання надлишково нарахованої заборгованості, надати реквізити номеру банківського рахунку для остаточного погашення та припинення ним заборгованості перед банком в сумі 36235,80 грн. відсотками по кредитному договору (заявою про отримання банківських послуг) б/н вiд 27 грудня 2011 року за постановою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року справа № 635/1109/20, оскільки постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття, а саме з 08 квiтня 2021 року.

02.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідь ОСОБА_1 за №20.1.0.0.0/7-210512/12147, в якій зазначило, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виконанню підлягає резолютивна частина рішення суду і у резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 08.04.2021 року у справі №635/1109/20 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором б/н від 27.12.2011 року. У зв`язку з чим просять здійснити погашення заборгованості, яка існує перед Банком. З питань, пов`язаних з банківським обслуговуванням, у тому числі щодо отримання реквізитів рахунку для погашення заборгованості за Договором, він має можливість звернутись до будь-якого зручного відділення Банку або за телефоном клієнтської підтримки 3700.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосований спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст.16 Цивільного кодексу України)

В частині 1, 3 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про захист прав споживача, ОСОБА_1 не зазначив, яке його право споживача порушено АТ КБ «Приватбанк», і спосіб його захисту, передбачений чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи спір між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» щодо заборгованості і її розміру за договором б/н від 27.12.2011 року вже остаточно вирішений Харківським апеляційним судом, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» встановлений у сумі 36235,80 грн., рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, тобто його право вже поновлене і позивачем не надано доказів того, що відповідач не визнає рішення Харківського апеляційного суду від 08.04.2021 року і неправомірно нараховує йому заборгованість і вимагає сплати в більшому розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст.14 ЗУ «Про споживче кредитування» Кредитодавець зобов`язаний безоплатно передавати інформацію щодо всіх споживчих кредитів у порядку, визначеному Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", хоча б до одного бюро кредитних історій, включеного до Єдиного реєстру бюро кредитних історій.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» метою цього закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов`язань, функціонування інституцій, пов`язаних з обміном інформацією про грошові зобов`язання та забезпечення прав та інтересів суб`єктів кредитної історії.

Кредитна історія це інформація про кредити, їх погашення, прострочені платежі та поручительства. Накопиченням та зберіганням даних про позичальників займаються спеціально створені організації бюро кредитних історій. Дані до них передають банки, страхові, лізингові та інші фінансові компанії. Таким чином вони діляться інформацією між собою, щоб допомагати один одному знизити ризики, уникнути проблем з неповерненням кредитів.

У ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, що:

- бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію;

- ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію;

- кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;

- користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію;

- кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування);

- суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія;

В ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що джерелами формування кредитних історій зокрема є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Стаття 7 Закону містить перелік інформації, що міститься в кредитній історії. Обсяг інформації про суб`єкта кредитної історії, що надається або отримується Користувачем, визначається з урахуванням вимог, які передбачені цим Законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Стосовно кредитних правочинів, на які поширюється дія Закону України "Про споживче кредитування", Користувач передає інформацію до Бюро не пізніше двох робочих днів з дня укладення кредитного правочину або зміни інформації про суб`єкта кредитної історії, визначеної пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором.

Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Відповідно до ст.13 Закону особа має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії та інформацією про кредиторів, які запитували кредитну історію, шляхом звернення до бюро кредитних історій. При цьому один раз протягом календарного року вона має право ознайомитися з цією інформацією безоплатно.

Бюро кредитних історій зобов`язане надати інформацію протягом двох робочих днів з дня отримання від запиту.

У разі незгоди з інформацією, що складає кредитну історію особа має право звернутися до Бюро з письмовою заявою. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується.

Бюро кредитних історій при отриманні заяви від особи зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію позначкою про проведення перевірки та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до кредитора, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну.

Бюро кредитних історій залишає кредитну історію без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження інформації, що заперечується. У цьому випадку особа має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а бюро кредитних історій зобов`язане долучити цей коментар до кредитної історії.

У разі зміни кредитором інформації, що заперечувалася, бюро кредитних історій вносить зміни до кредитної історії.

Бюро вилучає з кредитної історії інформацію, що заперечується, якщо кредитор, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Бюро кредитних історій зобов`язане повідомити особу, кредитора, інформація якого заперечувалася, а також усіх, хто звертався до кредитної історії впродовж одного року, про зміну інформації, що заперечувалась або була вилучена з кредитної історії, шляхом надіслання, не пізніше двох днів з моменту внесення таких змін до кредитної історії, копії оновленої кредитної історії.

Позивачем не надано суду жодної інформації щодо його кредитної історії, де вона зберігається, не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що кредитна історія позивача містить недостовірні відомості, або АТ КБ «Приватбанк» відмовився передати до Бюро інформацію про суб`єкта кредитної історії, визначену пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

В той час позивач не заперечує, що до цього часу ним не сплачена заборгованість за кредитним договором, яка визначена постановою Харківського апеляційного суду від 08.04.2021 року, посилаючись на те, що АТ КБ «Приватбанк» відмовляється надати йому реквізити номеру банківського рахунку для остаточного погашення заборгованості.

Як вбачається із листа АТ КБ «Приватбанк» від 02.06.2021 року, ОСОБА_1 запропоновано звернутись до будь-якого зручного відділення банку або за телефоном клієнтської підтримки 3700 з питань, пов`язаних з банківським обслуговуванням, у тому числі щодо отримання реквізитів рахунку для погашення заборгованості за Договором.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відділення банку і відмови в наданні йому реквізитів рахунку для погашення заборгованості.

Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 80, ст. 89 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що позивачем та його представником не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів порушення прав позивача відповідачем, які б свідчили про наявність підстав для задоволення позову, а тому позов є передчасним.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4, 5, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського 1Д.

Повний текст рішення складено 28.12.2021 року.

Суддя С.А.Лук`яненко