ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 638/13269/15-ц

провадження № 22-ц/818/5300/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з незаконного володіння за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Невеніцина Є.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, з урахуванням уточнень, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу недійсним та витребувати майно із незаконного володіння.

У березні 2018 року представник позивачів ОСОБА_8 подала до суду клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року клопотання задоволено. Накладено арешт на 4/100 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_5 і 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 . Заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії з метою відчуження чи передачі прав на 4/100 і 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 , відповідно, іншим особам в будь-який спосіб (продаж, передача в оренду, дарування, міна тощо).

У березні 2021 року відповідач - ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну ухвали суду про забезпечення позову, в якому просив змінити ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року шляхом скасування заборони ОСОБА_6 передачі в оренду 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Скасувати арешт, накладений на спірні 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 та скасувати заборону ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії з метою відчуження чи передачі прав на 14/100 квартири АДРЕСА_1 , відповідно іншим особам у будь-який спосіб (продаж, дарування, міна тощо).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 березня 2018 року, в частині заборони передачі в оренду 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 . В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить змінити ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року в частині скасування арешту, накладеного на 14/100 частини квартири АДРЕСА_1 та скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 березня 2018 року в частині накладення арешту на 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 та здійснювати будь-які дії з метою відчуження чи передачі прав на 14/100 частин квартири АДРЕСА_1 , відповідно іншим особам в будь-який спосіб (продаж, дарування, міна тощо), право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що оскаржувана ухвала підлягає зміні. Має місце недоведеність обставин, що мають значення для вибору виду забезпечення позову шляхом накладення арешту і забороною вчиняти певні дії щодо частини спірної квартири. Незважаючи на те, що між сторонами існує спір, немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_6 планував або планує здійснити відчуження належних йому частин квартири на користь інших осіб, і в разі задоволення основного позову створить загрозу невиконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року в частині задоволених вимог заяви ОСОБА_6 не оскаржується та судом апеляційної інстанції переглядається лише в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами судом не вирішено, наразі відсутні підстави для скасування у повному обсязі заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, з урахуванням уточнень, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу недійсним та витребувати майно із незаконного володіння.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

У березні 2018 року представник позивачів звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року клопотання ОСОБА_8 представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

У березні 2021 року відповідач - ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну ухвали суду про забезпечення позову, в якому посилався на те, що не надано доказів того, що ОСОБА_6 , який володіє нерухомістю вже понад п`ять років (з 2015 року), і, законним шляхом набувши право власності на 14/100 частини спірної квартири, має намір вчинити будь-які заходи щодо спроби їх відчуження.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом позовних вимог, з урахуванням уточнень та доповнень є визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 24 вересня 1996 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та витребування із чужого незаконного володіння частини нерухомого майна.

Разом з тим, спір між сторонами судом першої інстанції не вирішено.

Висновок суду першої інстанції про те, що обставини, наведені в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, не свідчать про наявність правових підстав для повного скасування заходів забезпечення позову, як про це просить заявник - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для вибору виду забезпечення позову шляхом накладення арешту і забороною вчиняти певні дії щодо частини спірної квартири, - спростовуються матеріалами справи.

Ухвала суду в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 13.12.2021 року.