ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8924/21 Справа № 204/707/21 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року та на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1 873,11 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що з 04 вересня по 21 вересня 2020 року позивач перебувала на лікуванні в санаторії «Курорт «Орлівщина» на підставі Договору про відшкодування вартості путівки санаторно-курортному закладу з надання послуг з санаторно-курортного оздоровлення особам з інвалідністю від загального захворювання та з дитинства, укладеного нею з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт «Орлівщина».

14 вересня 2020 року під час її заняття на тренажері зі згинання і розгинання рук в кабінеті лікувальної фізкультури рукоятка тренажера потужно вдарила її в частину надбрів`я зліва, в результаті чого моментально виросла велика гуля, після чого виникла пухлина і гематома на ліве око. Як виявилося, зіскочив трос ліворуч і рукоятка тренажера травмувала її по оку.

Згідно висновку спеціаліста - судово-медичного експерта ОСОБА_2 від 29.09.2020 року вона отримала тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин лобної області зліва, синця навколо лівого ока, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості і виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній потерпілою (14.09.2020 року).

Відповідач не забезпечив розслідування нещасного випадку, внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження.

Внаслідок отриманого з вини відповідача тілесного ушкодження позивач була змушена нести матеріальні витрати, які складаються з: витрат на проїзд транспортом загального користування для вирішення питань, пов`язаних з отриманням нею травми, з міст Дніпра та Новомосковська до села Орлівщина, з Дніпра та Новомосковська та з Новомосковська до Дніпра, які загалом склали 132,50 грн.; витрат на придбання нею медичних препаратів з метою лікування від наслідків отриманої травми, які загалом склали 1287,15 грн.; витрат на ксерокопіювання багаточисленних документів, друкарські послуги, відправлення листа на адресу Укрпрофоздоровниці, які вона була змушена нести у зв`язку з необхідністю звернення у письмовому вигляді до різних органів з приводу неправомірних дій і бездіяльності відповідача, які загалом склали 453,46 грн. Загальна сума заподіяної їй матеріальної шкоди складає 1 873,11 грн.

Ще більше душевне потрясіння вона отримала від того, що адміністрація санаторію, яка була зобов`язана вжити всіх заходів для її обстеження, лікування, належного розслідування причин нещасного випадку, цього жодним чином не зробила, а, навпаки, виявила неприпустиму байдужість, внаслідок чого вона самотужки мусила звертатися до різних органів, в тому числі і до Дніпропетровської обласної державної адміністрації у прагненні домогтися справедливості. Але до цього часу причина заподіяння позивачу тілесного ушкодження в частині встановлення технічної справності тренажера не розслідувана.

Внаслідок вищезазначених неприпустимих дій з боку відповідача вона втратила душевний спокій і рівновагу, адже з 14 вересня 2020 року практично весь час витрачає на те, що звертається до всіх можливих інстанцій з метою відновлення справедливості. Позивач не спить ночами, постійно перебуває у стані знервованості і роздратування внаслідок такого душевного потрясіння. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» (, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, 32) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві представник відповідача адвокат Ковальчук Д.Ю. просив апеляційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Договору про відшкодування вартості путівки санаторно-курортному закладу з надання послуг з санаторно-курортного оздоровлення особам з інвалідністю від загального захворювання та з дитинства, укладеного між Правобережним управлінням соціального захисту населення як платником, Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником (а.с. 12-14), ОСОБА_1 у період з 04 вересня 2020 року по 21 вересня 2020 року перебувала на санаторно-курортному лікуванні в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина», що також підтверджується Актом наданих послуг № 3169 (а.с. 15) та санаторно-курортною книжкою ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

14 вересня 2020 року, знаходячись в тренажерному залі Санаторію «Курорт Орлівщина», займаючись на тренажері, ОСОБА_1 отримала тілесне ушкодження у вигляді забію м`яких тканин лоба.

Того ж дня, тобто 14 вересня 2020 року лікарем Санаторію «Курорт Орлівщина» було виписано направлення ОСОБА_1 до травматолога в ЦРЛ з діагнозом забій лобної області зліва (а.с. 20).

17 вересня 2020 року Комунальним підприємством «Новомосковська центральна районна лікарня» було складено Повідомлення про нещасний випадок невиробничого характеру АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала травму забій м`яких тканин лоба (а.с. 16).

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 439 від 29 вересня 2020 року, складеного судово-медичним експертом Новомосковського відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», враховуючи обставини випадку, скарги, дані медичних документів, огляду, тілесні ушкодження ОСОБА_1 забиття м`яких тканин лобної області зліва, синця навколо лівого ока у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеня тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмета обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення, можуть відповідати події вказаній потерпілою (14.09.2020 року) (а.с. 18-19).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації стосовно неотримання акту про нещасний випадок, який стався у ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» 14 вересня 2020 року.

У зв`язку з цим Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації за вих. № 8228/0/192-20 від 09 листопада 2020 року було направлено лист Піщанській сільській об`єднаній територіальній громаді, в якому зазначено наступне. За інформацією Новомосковської райдержадміністрації відповідно до Порядку розслідування та обліку випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2001 № 270 (зі змінами), розпорядженням голови райдержадміністрації від 18.09.2020 № Р-335/0/328-20 «Про створення тимчасової комісії з розслідування нещасного випадку невиробничого характеру» організацією, яка буде проводити розслідування було визначено Піщанську сільську об`єднану територіальну громаду. Посадовими особами Новомосковської райдержадміністрації, які увійшли до складу тимчасової комісії з розслідування нещасного випадку невиробничого характеру 25.09.2020 був підписаний акт за формою НТ у чотирьох екземплярах. Всі екземпляри акту були направлені на підпис і затвердження до Піщанської об`єднаної територіальної громади. Враховуючи викладене, просить один екземпляр акту надіслати ОСОБА_3 (а.с. 22).

Листом за вих. Ш-470 від 09 листопада 2020 року Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації було повідомлено ОСОБА_1 про те, що її звернення до голови Дніпропетровської облдержадміністрації щодо неотримання акту про нещасний випадок невиробничого характеру від Новомосковської райдержадміністрації за дорученням розглянуто департаментом соціального захисту населення облдержадміністрації спільно з управлінням по роботі зі зверненнями громадян апарату облдержадміністрації та Новомосковською райдержадміністрацією. За результатами розгляду повідомлено наступне. За інформацією Новомосковської райдержадміністрації ШелютоА. 17.09.2020 звернулась з повідомленням про нещасний випадок невиробничого характеру, яке було зареєстровано за номером 3165/0/236-20. Відповідно до Порядку розслідування та обліку випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2001 № 270 (зі змінами), розпорядженням голови райдержадміністрації від 18.09.2020 № Р-335/0/328-20 «Про створення тимчасової комісії з розслідування нещасного випадку невиробничого характеру» організацією, яка буде проводити розслідування було визначено Піщанську сільську об`єднану територіальну громаду. Посадовими особами Новомосковської райдержадміністрації, які увійшли до складу тимчасової комісії з розслідування нещасного випадку невиробничого характеру 25.09.2020 був підписаний акт за формою НТ у чотирьох екземплярах. Всі екземпляри акту були направлені на підпис затвердження до Піщанської об`єднаної територіальної громади. Враховуючи наведене, департамент направив лист до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади з проханням надіслати на адресу ОСОБА_1 екземпляр акту за формою НТ (а.с. 23).

За вих. № 2759/0/92-20 від 10 листопада 2020 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією було надано відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначено, що її звернення до голови облдержадміністрації, зареєстроване в облдержадміністрації 22 жовтня 2020 року за № Ш-8313/0/42-20, стосовно неотримання акту про нещасний випадок невиробничого характеру від Новомосковської райдержадміністрації розглянуто департаментом соціального захисту населення облдержадміністрації спільно з управлінням по роботі зі зверненнями громадян апарату облдержадміністрації та Новомосковською райдержадміністрацією (а.с. 24).

Згідно з Актом про нещасний випадок невиробничого характеру від 25 вересня 2020 року, складеним комісією Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади, затвердженим 25 вересня 2020 року головою Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Лисичкіним Д.А., зі слів відпочиваючої ОСОБА_1 вона отримала забій в області лоба в тренажерному залі. Громадянка ОСОБА_1 самовільно проникла в зал механотерапії. Відповідно до основного діагнозу лікар заняття на тренажерах не призначав. Причина нещасного випадку особиста необережність. Висновок комісії: нещасний випадок з громадянкою ОСОБА_1 стався унаслідок недотримання «Правил санітарного режиму для відпочиваючих» (а.с. 17).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовані обставини справи, зважаючи на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1 873,11 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., посилаючись на те, що отримана нею травма сталась саме з вини відповідача, який не вжив заходів щодо забезпечення належного технічного стану тренажера, на якому вона отримала травму, а також не забезпечив безпечне використання всіх його конструктивних елементів.

Так, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено та визнавалося сторонами, що тренажерний зал знаходиться у вільному доступі для всіх відпочиваючих в Санаторії «Курорт Орлівщина», що також вбачається з Санаторно-курортної книжки ОСОБА_1 , виданої останній Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина», в якій зазначено, що «в санаторії для Вас працюють: аптека, магазин, перукар, бібліотека, більярд, настільні ігри, м`ячі, відеосалон, кафе-бар, теніс, бадмінтон, тренажерний зал, спортивний майданчик» (а.с. 10-11).

Судом першої інстанції встановлено, що позивача по прибуттю в Санаторій «Курорт Орлівщина» було ознайомлено з Правилами санаторного режиму для хворих, які наведені в Санаторно-курортній книжці ОСОБА_1 .

Однак, колегія суддів враховує, що Правила санаторного режиму для хворих не містять жодних обмежень чи заборон щодо користування тренажерним залом, а також відсутні будь-які застереження щодо обмеженого доступу у тренажерний зал.

За встановлених обставин та беручи до уваги той факт, що відвідування тренажерного залу у санаторії є вільним та загальнодоступним як для хворих, так і для відпочиваючих, колегія суддів приходить до висновку, що відвідування позивачем тренажерного залу є правомірним.

Також, колегвя суддів не примає до уваги акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 25 вересня 2020 року, оскільки зазначений в ньому висновок носить абстрактний характер, у висновку комісії (п. 14) не зазначено в чому полягав зміст порушень нормативно-правових актів, яких актів та конкретно яких норм таких актів, та не зазначено винних осіб, що позбавляє суд можливості достовірно встановити внаслідок дій якої саме особи стався нещасний випадок. Також, не зазначено внаслідок недотримання конкретно ким «Правил санітарного режиму для відпочиваючих» стався нещасний випадок.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, для відшкодування майнової шкоди найголовнішої умовою є встановлення особи, внаслідок дій (або бездіяльності) якої, іншій особі було завдано таку шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, під час вирішення спору про відшкодування шкоди в даному випадку суду необхідно з`ясувати: що стало причиною отримання травми, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою, а також підлягає доведенню розмір збитків.

На підтвердження належного технічного стану тренажера, під час занять на якому отримала травму ОСОБА_1 , стороною відповідача було надано Акт технічного обстеження тренажера «Грудь-машина» ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» від 12 січня 2020 року, в якому зазначено, що комісія встановила, серед іншого, відсутність зношення деталей, відсутність пошкодження деталей та механізмів, наявність та міцність встановлення (вкручування) всіх болтів, гвинтів (а.с. 79).

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту встановлення належного технічного стану тренажера (12.01.2020 року) та часом отримання позивачем травми (14.09.2020 року) минуло більше 8 місяців.

Крім того, вказаний акт складений комісією, яка складається виключно з працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 82 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим, для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідною є наявність таких елементів: винність дій особи, яка завдала шкоду, протиправність таких дій (в даному випадку бездіяльності), наявність шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, що настали. При цьому необхідною є одночасна наявність всіх вищезазначених елементів.

При розгляді даної справи в межах заявлених позивачем позовних вимог та їх обґрунтування для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди обов`язковим є встановлення на підставі належних та допустимих доказів того, що шкоду позивачу було завдано саме через бездіяльність відповідача, яка виразилась у незабезпеченні належного технічного стану тренажера, на якому позивач отримала травму, для його безпечного використання, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між тим, що незабезпечення відповідачем належного технічного стану тренажера призвело до травмування позивача.

Однак, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Усі доводи апелянта з цього приводу зводяться виключно до її особистих припущень, що шкоду було завдано внаслідок неналежного технічного стану тренажеру на якому вона займалася фізичними вправами.

При цьому, стороною позивача не доведено належними, достатніми та переконливими доказами, що шкоду позивачу завдано саме через бездіяльність відповідача, яка виразилась у незабезпеченні належного технічного стану тренажера, на якому позивач отримала травму.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України, про що зазначено у частині 7 статті 81 ЦПК України.

Колегій суддів звертає увагу, оскільки для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у даній справі, а саме - для встановлення технічного стану тренажера, на якому позивач отримала травму та причино-наслідкового зв`язку між його станом та отриманою позивачем травмою, необхідним є наявність спеціальних знань, судом першої інстанції під час розгляду справи було роз`яснено позивачу про її обов`язок щодо подання відповідних доказів в обґрунтування позовних вимог та про право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи.

Однак, позивач та її представник таким правом не скористались, клопотання про призначення судової експертизи не заявили.

20 грудня 2021 року суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судово-медичної експертизи по справі.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, судом апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки заявником не було обґрунтовано неможливість заявлення відповідного клопотання про призначення судової експертизи під час розгляду справи судом першої інстанції. А матеріали справи містять підтвердження того, що судом першої інстанції розяснювались права та обовязки учасників процесу, у тому числі і обовязок подати докази у обгрунтування заявлених позовних вимог та право подати відповідне клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Долучені сторонами до матеріалів справи фотознімки (а.с. 28-29, 80) колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки сторонами не надано суду належних доказів щодо часу та місця їх виготовлення, та обставин які на них відображені.

Дослідивши та оцінивши надані сторонами докази колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належних доказів на підтвердження факту спричинення позивачу шкоди саме внаслідок винної протиправної бездіяльності відповідача позивачем суду надано не було. Дійсна причина отримання ОСОБА_1 травми під час заняття на тренажері в «Санаторій «Курорт Орлівщина» встановлена також не була та ґрунтується виключно на припущеннях позивача, не доведено і причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та спричиненою шкодою, оскільки не доведено, що отримання ОСОБА_1 травми сталось з вини відповідача та в результаті не забезпечення належного технічного стану тренажеру. Усі обставини отримання позивачем травми під час занять на тренажері відомі суду виключно зі слів позивача, при цьому будь-яких переконливих доказів на підтвердження зазначених нею обставин матеріали справи не містять.

Підсумовуючи наведене, колегія приходить до висновку, що вина відповідача щодо незабезпечення належного технічного стану тренажеру та причино-наслідкового зв`язку між станом тренажеру та отриманою позивачем травмою є недоведеною, (оскільки для встановлення технічного стану тренажера та причин, внаслідок яких позивачу була спричинена шкода у вигляді забію м`яких тканин лоба, експертиза не проводилась), та враховуючи, що точної причини і механізму отримання позивачем травми під час заняття на тренажері не встановлено, підстави вважати, що саме відповідач є відповідальною за завдану шкоду особою, відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

Що стосується оскарження додаткового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

26 липня 2021 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» - Ковальчук Д.Ю. до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій він просив ухвалити додаткове рішення по справі № 204/707/21 та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Заява мотивована тим, що у рішенні суду від 22 липня 2021 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач надавав попередній розрахунок судових витрат, згідно з яким судові витрати на надання правничої допомоги становлять 7 000,00 грн.

З метою надання правничої допомоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» та адвокатом Ковальчук Денисом Юрійовичем укладено договір про надання правничої допомоги від 04 травня 2021 року. Згідно п. 5.1 даного договору, вартість правничої допомоги адвоката, що визначена пунктом 1.1. даного Договору становить 7 000,00 грн., виходячи з вартості 1 години - 2000,00 грн. 05 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» сплатило адвокату правничу допомогу за договором у розмірі 7 000,00 грн.

23 липня 2021 року після прийняття рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, між відповідачем та адвокатом Ковальчук Д.Ю. було підписано Акт приймання наданої правничої допомоги на виконання вищевказаного договору.

Оскільки вказаний акт приймання наданої правничої допомоги підписаний після прийняття рішення по цій справі та відповідач відповідно не мав можливості надати вказаний акт під час розгляду даної справи, відповідач змушений подати до суду дану заяву про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддвів не примає до уваги доводи апелянта про те, що орієнтовний розрахунок цих витрат зазначений у відзиві на позовну заяву, поданому поза межами визначеного судом 15-денного строку; відповідач заяви про поновлення строку на подання відзиву не подавав, а тільки 16 травня 2021 року подав письмові пояснення, у яких просив поновити відповідачу строк на подання письмових доказів, що додані до даних письмових доказів, що не передбачено жодною нормою ЦПК України; заяви про поновлення процесуального строку для подання відзиву відповідач не подавав і суд це питання процесуально не вирішував, що був зобов`язаний зробити, адже від цього прямо залежить реалізація права позивача на подання відповіді на відзив, яку він може подати тільки за наявності відзиву за умови вирішення судом питання про поновлення відповідачу строку на його подання, зважаючи на наступне.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що між адвокатом Ковальчук Денисом Юрійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» 04 травня 2021 року було укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат Ковальчук Д.Ю. зобов`язався надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» правничу допомогу з питань захисту прав та законних інтересів останнього по цивільній справі № 204/707/21 за позовом ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» зобов`язався прийняти та оплатити правничу допомогу на умовах, передбачених цим договором (а.с. 87-89).

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 вказаного вище Договору про надання правничої допомоги, вартість правничої допомоги адвоката, що визначена пунктом 1.1 даного Договору становить 7 000,00 грн. Оплата наданої правничої допомоги адвокату здійснюється клієнтом протягом 5 календарних днів з дати укладення даного Договору.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Адвокатом Ковальчук Д.Ю. було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» рахунок на оплату № 1 від 04 травня 2021 року по договору про надання правничої допомоги від 04 травня 2021 року на суму 7 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» перерахувало на рахунок адвоката Ковальчук Д.Ю. оплату за надання правничої допомоги по рахунку № 1 від 04 травня 2021 року у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 35861 від 05 травня 2021 року (а.с. 92).

У Акті приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 04 травня 2021 року, підписаному 23 липня 2021 року між адвокатом Ковальчук Денисом Юрійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина», зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: підготовка та подання 12.05.2021 року до суду відзиву на позовну заяву з доданими документами по цивільній справі № 204/707/21, підготовка та подання 17.05.2021 року до суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву по цивільній справі №204/707/21 2 000,00 грн. (1 година, вартість однієї години 2 000,00 грн.); ознайомлення з відповіддю на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 та подання до суду 17.05.2021 року письмових пояснень з доданими документами 2 000,00 грн. (1 година, вартість однієї години 2 000,00 грн.); участь у судових засіданнях Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 204/707/21 17.05.2021 року, 06.07.2021 року, 22.07.2021 року 3 000,00 грн. (1 година 30 хвилин, вартість однієї години 2 000,00 грн.)

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача документально доведено, що відповідачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у справі, яка полягає у складанні відзиву на позовну заяву, клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та письмових пояснень, а також у участі в судових засіданнях по справі № 204/707/21 17 травня 2021 року, 06 липня 2021 року та 22 липня 2021 року.

Але, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, часу, витраченого адвокатом на надання відповідачу правничої допомоги у справі № 204/707/21 (згідно з актом приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 04 травня 2021 року адвокатом Ковальчук Д.Ю. для надання відповідачу правничої допомоги у справі № 204/707/21 витрачено всього 3 години 30 хвилин), виходячи з її конкретних обставин, враховуючи ціну позову у справі, яка становила 51 873,00 грн., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначена представником відповідача вартість професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн. є завищеною та належним чином не обґрунтованою, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість однієї години роботи у розмірі 2 000,00 грн. є очевидно завищеною та на надання відповідачу правничої допомоги адвокатом витрачено всього 3 години 30 хвилин.

Крім того, судом враховується наявність клопотання позивача по справі про зменшення розміру судових витрат.

Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого адвокатом часу на надання відповідачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, наявність клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо зменшення розміру та стягнення з позивача на користь відповідача 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апелянта щодо недопустимості прийняття орієнтовного розрахунку судових витрат відповідача, наведеного у відзиві на позовну заяву, внаслідок пропуску відповідачем встановленого судом 15-ти денного строку для подачі відзиву на позов, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки за результатом розгляду поданого стороною відповідача клопотання (а.с. 59) про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позов, в судовому засіданні 17 травня 2021 року клопотання було задоволено шляхом постановлення відповідної ухвали в порядку ч. 5 ст. 289 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати.

Оскільки рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року по цивільній справі № 204/707/21 було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також враховуючи, що стороною відповідача доведений факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу, та враховуючи наявність клопотання сторони позивача про зменшення розміру судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено частково заяву представника відповідача та ухвалено по справі додаткове рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко