ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4111/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2021 року, постановлену у складі судді Поліщук Т. В., по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про накладення арешту коштів боржника від 29.12.2020, стягувач Акціонерне товариство «Правексбанк»,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про накладення арешту коштів боржника від 29.12.2020, стягувач Акціонерне товариство «Правексбанк», в якій просив: визнати дії приватного виконавця неправомірними, зобов`язати скасувати постанову від 29.12.2020 про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт та заблоковано рахунок скаржника в АТ КБ «ПриватБанк», на який перераховуються соціальні виплати а утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скарга обґрунтована тим, що за виконавчим листом № 643/12694/16-ц від 18.05.2017, виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс банк» заборгованості за кредитним договором № 12006-257/05Р від 03.11.2005, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. 29.12.2020 винесена постанова про арешт коштів боржника, на підставі якої була заблокована кредитна картка та рахунок № НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», на який перераховувалась соціальна виплата Пенсійного фонду України на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі, яка залишилась без батьківського піклування, в зв`язку з чим неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився без засобів існування. Скаржник не може надавати йому допомогу, оскільки є безробітним, та всі його заощадження, які знаходяться на банківських рахунках, також заблоковані.

Ухвалою від 03.02.2021 поновлено скаржнику пропущений строк на подання скарги на постанову приватного виконавця, прийнято скаргу до провадження та зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича надати до Московського районного суду м. Харкова належним чином виготовлену та завірену копію виконавчого провадження № 61306158 з примусового виконання виконавчого листа № 643/12694/16-ц, виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором.

До початку судового засідання приватний виконавець надав до суду заперечення на скаргу, в яких просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що його дії, вчинені в рамках виконавчого провадження № 61306158 вчинені відповідно до чинного законодавства. Виконавець зазначає, що скаржником пропущений строк на подання скарги до суду, оскільки копію оскаржуваної постанови, що направлялась йому засобами поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА», він отримав 08.01.2021, а не 15.01.2021, як посилається скаржник у скарзі. Зі скаргою до суду скаржник звернувся 21.01.2021. Крім того, як зазначає скаржник, скарга подана в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як ОСОБА_2 не є учасником виконавчого провадження, в зв`язку з чим підстави для розгляду скарги відсутні. В рамках виконавчого провадження, що розпочате 18.02.2020 на підставі заяви представника АТ «ПРАВЕКС БАНК» з примусового виконання виконавчого листа № 643/12694/16-ц від 18.05.2017, виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором № 12006-257/05Р від 03.11.2005 у розмірі 41931,83 доларів США 83 центів, 29.12.2020 винесена постанова про арешт коштів боржника, яка за допомогою засобів електронної взаємодії автоматизованої системи виконавчого провадження з інформаційними системами банків до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «КІБ», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «ОКСІ БАНК», ПАТ «БАНК ВОСТОК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК». Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.12.2020 на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови. Відповідно до відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.01.2021, боржник має п`ять рахунків, в тому числі рахунок НОМЕР_2 . Того ж дня до вказаного банку направлені платіжні вимоги № 61306158 на примусове списання наявних на рахунках коштів, за результатами розгляду яких списано 3652,93 грн. Перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення, вичерпним переліком закріплений в ст. 73 Закону, яка не містить такої виплати, як «допомога дитині померлого годувальника». Більш того, боржник не подав до суду докази того, що саме на зазначений ним рахунок він отримує такі виплати. Згідно довідки УСЗН Адміністрації Московського району ХМР від 29.01.2021 скаржник отримує «допомогу відповідно до Закону України ДСД дитині вимерлого годувальника на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.10.2018 по 29.05.2021, проте з вказаної довідки не вбачається на який рахунок і в якому банку боржник отримує таку допомогу. З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.01.2021 відомо, що боржник має рахунок НОМЕР_2 , на яку отримує соціальні виплати, також на вказану катку (рахунок) може бути зарахована будь-яка вирлата (переказ). Довідка банку не конкретизує, які саме соціальні виплати зараховуються на рахунок боржника. Отже, боржником не подано доказів того, що на його рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», обліковуються кошти, на які заборонено звернення стягнення. Виконавець зауважує, що чинним законодавством не заборонено особам, які досягли сімнадцятирічного віку, відкривати рахунки в банківських установах, та син боржника не позбавлений можливості відкрити такий рахунок та отримувати належні йому грошові кошті. Також, згідно листа НБУ № 57-0010/3042 від 15.01.2021, поточні рахунки фізичних осіб на які, крім інших надходжень, зараховується також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші соціальні виплати, чинне законодавство на сьогодні не визначає поточними рахунками зі спеціальним режимом їх використання. Про відсутність підстав для зняття арешту з рахунку боржника також свідчить те, що в силу приписів ч. 3 ст. 52 Закону, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернув постанову без виконання, у зв`язку із знаходженням на такому рахунку коштів, звернення стягнення на які заборонено законом. Обов`язок визначити такі рахунки належить саме банку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постановах № 755/14912/19 від 08.10.2020, № 756/1927/15-ц. Виконавець вказує, що боржник, будучи достовірно обізнаним з наявністю обов`язків, визначених рішеннями суду, протягом місяця не вчинив жодних дій, спрямованих на їх виконання, натомість, своїми діями ускладнює виконання судового рішення.

Стягувач АТ «Правекс Банк» надав письмові пояснення по справі, в яких просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на недоведеність.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2021 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про накладення арешту коштів боржника від 29.12.2020, стягувач АТ «Правексбанк».

Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича від 29.12.2020 ВП № 61306158 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді соціальної допомоги, які нараховуються неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що містяться на відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунку.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Послався на те, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказав, що, подаючи до суду першої інстанції заперечення на скаргу боржника, відповідач звертав увагу, що ОСОБА_1 пропущений строк, визначений статтею 74 Закону для оскарження дій виконавця, при цьому, будь-яких доказів поважності такого пропуску останнім не надано.

Зазначив, що згідно з резолютивною частиною оскарженої постанови арешту підлягають грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1127618,19 грн.

Зауважив, що, розпочавши виконавче провадження щодо стягнення суми боргу з ОСОБА_1 , виконавцем застосовано такий захід примусового виконання рішення як звернення стягнення на кошти боржника. Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в даному випадку не відбувалось, відповідна постанова не виносилась.

Вказав, що положення статті 73 Закону України «Про виконавче провадження», в даному випадку, не підлягають застосуванню. Вказане твердження логічно узгоджується із висновком щодо застосування норм права, викладеним в рішенні Верховного Суду по справі № 756/1927/16-ц від 03.02.2021, який повністю проігнорований судом першої інстанції та не був досліджений, незважаючи на посилання відповідача: «Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала».

Вважає, що натомість, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (провадження №12-28гс20); постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №755/14912/19, провадження №61-10723св20. Такі посилання є хибними та не підлягають застосуванню в даному випадку адже правовідносини, що склалися в перелічених судом першої інстанції справах не є подібними з огляду на відмінний суб`єктний склад сторін спору та зміст правовідносин (в справі №905/361/19 суб`єкт оскарження є юридична особа - суб`єкт господарювання, предмет спору - арешт рахунку, який призначений для виплати заробітної плати її найманим працівникам; в справі №755/14912/19 предметом спору є арешт коштів рахунку, на який в тому числі, але не виключно, зараховуються зарплатні виплати), а також ухвалені раніше, ніж висновок Верховного Суду, викладений в рішенні по справі №756/1927/16-ц від 03.02.2021.

Послався на те, що про відсутність підстав для зняття арешту з рахунку боржника також свідчить те, що в силу приписів частини третьої статті 52 Закону, АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не повернув постанову виконавця без виконання, у зв`язку із знаходженням на такому рахунку коштів, звернення стягнення на які заборонено законом, хоча відповідне застереження містила резолютивна частина постанови про арешт коштів боржника від 29.12.2020.

Зазначив, що обов`язок визначити статус рахунків належить саме банку, що підтверджується висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №755/14912/19: «Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зауважив, що боржником не подано доказів того, що його рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» має спеціальний режим використання або на ньому обліковуються кошти, звернення стягнення на які заборонено.

Вважає, що судом першої інстанції проігноровані твердження відповідача про те, що чинним законодавством не заборонено особам, які досягли сімнадцятирічного віку, відкривати рахунки в банківських установах. Таким чином, син боржника не позбавлений можливості відкрити такий рахунок та отримувати належні йому грошові кошти.

Вказав, що не з`ясованим судом першої інстанції також залишилась технічна можливість банківських установ розмежовувати статус коштів, які надходять на рахунок боржника та, відповідно, можливість арештовувати всі кошти, окрім «соціальної допомоги».

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За правилом п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Встановивши, що банк не надсилав виконавцю інформацію про наявність на рахунках скаржника боржника за виконавчим провадженням коштів, на які за законом заборонено стягнення, але на день розгляду цієї справи судом було з`ясовано, що такі кошти на рахунку скаржника наявні, - суд дійшов висновку, що виконавець у порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на кошти боржника (соціальні виплати) не зняв.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що ухваливши рішення про арешт грошових коштів боржника ОСОБА_1 , який не виконував судове рішення, приватний виконавець у постанові від 29.12.2020 зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , - у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1127618,19 грн.

Рахунок НОМЕР_2 , (Картка НОМЕР_4 ), на який ОСОБА_1 , крім іншого, отримує соціальні виплати, відкритий скаржником в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 13.09.2019.

На банк нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому.

Разом з тим, у справі відсутні відомості про отримання виконавцем він банку інформації, що на рахунку боржника НОМЕР_2 наявні кошти, на які за законом заборонено стягнення.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

2. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

3. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

4. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

5. …

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

На підставі заяви стягувача, поданої приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Близнюкову Ю.В. 17.02.2020, до якої долучено оригінал виконавчого листа та документи на підтвердження повноважень представника стягувача, 18.02.2020 приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61306158.

Наведене свідчить, що у порядку виконавчого провадження приватний виконавець 29.12.2020 ухвалив постанову про арешт коштів боржника, в якій постановив: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1127618,19 грн.

Згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.12.2020 щодо виконання постанови про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, арешт накладений. На рахунках недостатньо коштів для виконання постанови.

Згідно з відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.01.2021, що отримана виконавцем 18.01.2021, Озуала Рубен Укачукву станом на 05.01.2021 має п`ять відкритих рахунків: НОМЕР_2 (дата відкриття 13.09.2019, кошті наявні, арешт накладено); НОМЕР_5 (дата відкриття 28.09.2017, кошті наявні, арешт накладено); НОМЕР_6 (дата відкриття 15.05.2017, кошти наявні, арешт накладено); НОМЕР_7 (дата відкриття 23.08.2019, кошти відсутні, арешт накладено); НОМЕР_8 (дата відкриття 23.08.2019, кошти наявні, арешт накладено).

Суд першої інстанції мотивуючи свої висновки про часткове задоволення скарги вказав, що копія довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про наявність на рахунку скаржника коштів, на які за законом заборонено стягнення, була направлена виконавцю та отримана ним лише разом зі скаргою і доданими до неї документами.

При цьому суд не звернув уваги, що згідно з цією копією довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.01.2021 Озуала Рубен Укачукву має в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ), на яку отримує соціальні виплати датована станом на 18.01.2021, а на вказану картку (рахунок) може бути нарахована будь-яка виплата (переказ), тобто грошові кошти з іншим цільовим призначенням (а.с. 9).

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на день накладення арешту та розгляду справи судом:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно зі ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України:

1. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

2. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

3. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції всупереч ст. 89 ЦПК України не звернув уваги, що як вбачається з тексту оскарженої постанови від 29.12.2020 про арешт коштів боржника, арешт було накладено на грошові кошти боржника на рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.

Обов`язок виконання цієї постанови покладено на відповідну банківську установу, яка має з`ясовувати цільове призначення грошових коштів та їх розмір, в межах яких накладено арешт. У разі накладення арешту на грошові кошти на рахунки, на які згідно вказаної норми ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено, божник згідно п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» має право подати відповідну заяву та документи до виконавця про зняття арешту з цих коштів.

Суд у контексті вказаних норм матеріального права також не звернув уваги, що у приватного виконавця на день накладення арешту до звернення боржника до суду із цією скаргою не було відомо про те, що на виконання постанови про арешт грошових коштів боржника банк наклав арешт на грошові кошти, на які за згаданою нормою ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено; боржник не звертався до приватного виконавця про скасування арешту, накладеного на такі грошові.

За таких обставин слід констатувати, що на соціальну допомогу Пенсійного Фонду України на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , арешт накладено не було, а тому у даному випадку порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, та прав неповнолітнього на той час сина боржника з боку приватного виконавця не відбулося, а отримання приватним виконавцем відомостей про те, що на арештованому рахунку боржника наявні грошові кошти, на які законом не допускається, не свідчить про порушення приватним виконавцем законного порядку накладення арешту на кошти боржника на рахунках банку, оскільки такий арешт згідно з текстом оскарженої постанови як раз і був застережений неприпустимістю арешту таких коштів соціального спрямування.

Наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, дії/бездіяльність приватного виконавця стосовно отриманої після накладення арешту боржником інформації від банку про наявність на арештованому рахунку грошових коштів соціального призначення, які підпадають під дію згаданої норми ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» не бути предметом скарги, яку розглянув суд у даній справі.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а тому відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у суду були підстави для відмови в задоволенні скарги, що не заперечує право боржника звернутися до приватного виконавця із відповідною заявою про скасування арешту грошових коштів соціального призначення, а також на судових захист своїх прав у цьому питанні.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів скасовує оскаржене судове рішення повністю та ухвалює нове рішення про залишення скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про накладення арешту коштів боржника від 29.12.2020, стягувач Акціонерне товариство «Правексбанк» залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.