Ухвала

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 456/1582/19

провадження № 61-15574ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка підписана представником Сидоренко Юлією Анатоліївною, на рішення Стрийського міськранонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року у складі судді: Бучківської В. Л., та постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2014 року ним було внесено на вкладний рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» 15 000 доларів США. На виконання постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/2433/15-ц від 07 жовтня 2015 року вирішено стягнути на його користь грошові кошти в сумі 92640,39 грн, згідно договору банківського вкладу «НВУ «Квартальний» № 848508/2014. Зазначив, що відповідач здійснив часткову виплату вкладу (гарантовану суму вкладу в розмір 200 000,00 грн (тобто 8507,38 доларів США)). Залишок вкладу становить 6492,62 доларів США та не виплачені проценти в розмірі 759,63 доларів США, що в еквіваленті становить 152651,00 грн. З метою встановлення акцептованих вимог, як кредитора, було направлено запит від 08 липня 2016 року про підтвердження відомостей щодо віднесення заборгованості, яка призначена рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/2433/15-ц до стягнення, до акцептованих вимог кредиторів. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» надано відповідь 20 липня 2016 року за вих. № 05-37827 про те, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року по справі № 456/2433/15-ц не містить вимог щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк»

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення № 3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити вимогу ОСОБА_1 на суму 92 640, 39 грн, встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року по справі № 456/2433/15-ц до четвертої черги. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо включення вимоги ОСОБА_1 на суму 92640, 39 грн, встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року по справі № 456/2433/15-ц до четвертої черги. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів мотивовані тим, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 4 четвертої черги в сумі 60 010,61 грн. Також ОСОБА_1 повідомлено, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/2433/15-ц від 07 жовтня 2015 не містить вимог щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк». Кредиторські вимоги ОСОБА_1 включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 4 четвертої черги в сумі 60 010,61 грн, хоча згідно з рішенням, яке набрало законної сили сума заборгованості становить 92 640,39 грн. Право позивача ОСОБА_1 на повернення його вкладу є порушеним, рішенням суду зобов`язано було Банк повернути, рішення суду не виконано через ліквідацію банку, відповідно Фонд гарантування вкладів на чолі з Уповноваженою особою повинні вжити заходів для ефективного захисту прав вкладника.

16 вересня 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Сидоренко Ю. А., на рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення, суди не врахували, що кредиторські вимоги позивача підлягають включенню до сьомої черги задоволення вимог кредиторів, а саме: вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредиторські вимоги позивача включено до сьомої черги кредиторів. Зазначив, що Фондом не допускалася протиправна бездіяльність по відношенню до позивача та не порушувалися його права чи інтереси. Апеляційний суд не дослідив повно та всебічно зібрані у справі докази; не встановив всі фактичні обставини, що мають суттєве значення. Апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 285/489/18-ц (провадження № 14~470цс18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 761/10730/18 (провадження № 14-116цс19). Зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Отже, справа № 456/1582/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 456/1582/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується єдності практики з питань щодо підсудності спорів за участю Фонду гарантування вкладів про відшкодування вкладів у неплатоспроможних банках. Проте Фонд гарантування вкладів фізичних осіб належним чином не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (частина перша статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осібподана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою,яка підписана представником Сидоренко Юлією Анатоліївною, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков