Справа № 342/725/20
Провадження № 22-ц/4808/1691/21
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Пацаган В.В.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2

ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду від 15 вересня 2021 року ухвалине у складі судді Федів Л.М. у м.Городенка у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Городенківської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що 17 вересня 2013 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 26.02.2020 року сторони проживають окремо, вона забрала сина та перїхала в с. Пробабин Городенківського району, Івано-Франківської області, а відповідач проживає у с.Бабин Заставнівського району, Чернівецької області. Нещодавно ОСОБА_1 забрав самовільно сина, маніпулює дитиною, що негативно впливає на психологічний розвиток дитини та заявив, що не віддасть. Вважає, що син повинен залишатися на її утриманні та вихованні, батьку дитини вона не чинитиме перешкод у спілкуванні, у випадку, якщо він не вчинятиме дій на шкоду дитині. Вказує, що влаштувалася на роботу до приватного підприємця кухарем у кафе. За місцем роботи зарекомендувала себе з гарної сторони. За попереднім місцем роботи в загальноосвітньому навчальному закладі І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Бабинського НВК, Заставнівського району, Чернівецької області, де працювала помічником вихователя з 16.01.2014 року по 17.05.2019 року, вона також зарекомендувала себе з позитивної сторони, про що додала характеристику. Відповідно до характеристки Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області де фактично проживає, теж позитивно характеризується. Вказує, що сімейні відносити відновити з відповідачем неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « ОСОБА_6 ». Визначити місце проживання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти первісного позову, в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина, у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього сина за його місцем проживання.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з 2019 року шлюбні відносини між ним та ОСОБА_3 фактично припинилися. Після фактичного розлучення їх син більшу частину часу проживав з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач неодноразово відвідувала сина за вказаною адресою, але здоров`ям ніколи не цікавилась та матеріальної допомоги не надавала. Він повністю опікувався інтересами і потребами дитини, піклувався про нього, займався вихованням, слідкував за розвитком та здоров`ям дитини. Коли відповідач брала сина до себе за своїм місцем проживання то син постійно плакав за батьком,тому через це завжди виникали суперечки. В останній раз коли син не хотів йти з мамою, то вона прийшла з групою підтримки і силою забрала сина за своїм місцем проживання в с. Пробабин Городенківського району Івано-Франківської області. Під час конфлікту застосували до нього фізичну силу, завдавши йому тілесні ушкодження. В той час, коли застосовували фізичну силу до нього, то син дуже плакав та отримав психологічний стрес. Вказаний факт підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань. На протязі всього часу перебування за кордоном мати декілька раз зателефонувала поцікавилась як їхні справи. Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з батьком, він займався його вихованням та піклуванням, водив його до дитячого садочку, син прив`язаний до нього, натомість мати ніколи надовго не залишалася з сином, не виявляла проявів самостійного виховання сина, навіть в період, коли вони проживали разом. Тому вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з батьком. Наголошує, що він у спілкуванні з дитиною матері не перешкоджав, але на сьогоднішній день, часті сварки з ОСОБА_3 , її недисциплінованість і безвідповідальність щодо здоров`я дитини ускладнюють виконання їхніх усних домовленостей. Разом з тим, батько зобов`язується не чинити жодних перешкод для спілкування відповідача з сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Він не заперечує і навіть підтримує положення сімейного законодавства, що кожен з батьків має право брати участь у вихованні своєї дитини. Просить визнати місце проживання сина з батьком , залучити до справи органи опіки та піклування Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Зобов`язати ОСОБА_3 передати йому неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про розірвання шлюбу (справа № 342/1150/20) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (справа № 342/725/20), присвоєно об`єднаній справі № 342/725/20.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Городенківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено повністю.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 17 вересня 2013 року у виконавчому комітеті Бабинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис №4.

Визначено місце проживання сина сторін: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу залишено позивачу за первісним позовом прізвище « ОСОБА_6 ».

Шлюб припинено в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Городенківської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини з ухваленням нового рішення яким зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю та визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 . Зокрема, апелянт вказує на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, так як не враховано, що ОСОБА_1 повністю опікувався інтересами і потребами дитини, займався вихованням, слідкував за розвитком та здоров`ям дитини. За обставин, які склалися, ОСОБА_1 створені найкращі умови для дитини, в нього є свій дитячий куточок, де він грається, є спальний куточок, де він відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити неповнолітню дитину на його утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_1 . Психологічно син не готовий проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням сина здебільшого займався батько і у них з сином тісний зв`язок як батька та дитини. Таким чином проживання сина з батьком відповідає його інтересам, він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не може.

01 грудня 2021 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуально права тому просить залишии його без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити подану скаргу.

ОСОБА_3 та її представник доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції виходив із інтересів дитини та її прихильності до матері, мати дитині необхідна як опора, як джерело безпеки і задоволення нагальних потреб та нею формується почуття любові, ніжності, жалю та співчуття. Проживання з матір`ю дитині буде забезпечено його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Відповідно у задоволенні зустрічного позову відмовлено, оскільки дана вимога про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 є взаємовиключною з позовною вимогою первісного позову. Зокрема, ОСОБА_1 не надано суду переконливих доказів, що проживання сина разом з ним буде найкраще відповідати інтересам дитини та належних і допустимих доказів того, що проживання дитини з матір`ю буде перешкоджати його гармонійному розвиткові та вихованню. З серпня 2020 по даний час року малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області, а також з вересня 2021 року ОСОБА_5 , за місцем проживання з матір`ю навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів, що безумовно свідчить про формування у дитини прив`язаності до місця проживання, речей, побуту тощо.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано 17 вересня 2013 року у виконавчому комітеті Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії НОМЕР_1 , виданим 19 червня 2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №2 від 21.04.2015, що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 21 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області.

До 2019 року ОСОБА_3 разом із чоловіком ОСОБА_1 та їхнім малолітнім сином проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2019 року шлюбні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично припинилися. У 2019 році ОСОБА_3 , за згодою чоговіка поїхала на заробітки до Республіка Чехія, де пробула 3 місяці. В даний період часу малолітній ОСОБА_5 проживав з батьком с.Бабин, Застанівського району Чернівецької області.

Повернувшись із - за кордону, ОСОБА_3 із зареєстрованого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 переїхала проживати до своїх батьків в село Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області.

У період з лютого 2020 року по червень 2020 року малолітній син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом із матір`ю ОСОБА_3 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області.

У період з червня 2020 по серпень 2020 малолітній ОСОБА_5 проживав разом із батьком ОСОБА_1 в с.Бабин, Застанівського району Чернівецької області.

З серпня 2020 року по даний час малолітній син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області. З вересня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів.

Довідкою №797 від 13.11.2020, виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що місце проживання ОСОБА_3 з 17 листопада 2020 року по теперішній час, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно характеристики, виданою Стрільченською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської встановлено, що ОСОБА_3 на даний час проживає на території сільської ради. За час проживання на території Стрільченської сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони. В громадських місцях та побуті поводить себе скромно, правопорушень громадського порядку не допускає. Має дружні добросусідські стосунки, завжди готова прийти на допомогу ближньому, у спілкуванні ввічлива, у побуті скромна, порядна громадянка. Скарг на її поведінку від жителів с.Пробабин та с.Стрільче до виконкому не поступало.

Згідно довідки КП «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» від 17.12.2020 №757/01-09 ОСОБА_5 , 2015 року народження на диспансерному обліку не перебуває, дитина соматично здорова. На запрошення щодо проведення профілактичних щеплень дитина приходить із матір`ю. Щодо виникнення питань по здоров`ю дитини мама завжди приходить на прийом або в телефонному режимі, якщо в позаробочий час, чи на вихідні дні звертається за допомогою.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_3 ознаки перебування сім`ї у складних життєвих обставинах відсутні.

Відповідно до актів обстеження умов проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 №265 від 24.06.2020 та від 08.09.2020 дитина має окреме спальне місце, дитячу навчальну парту, кімната облаштована всім необхідним для комфортного проживання, занять та ігор, забезпечена сезонним одягом та іграшками. Будинок одноповерховий, складається з 2 кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати та гардеробної. Власник будинку ОСОБА_1 . Матеріально-побутові та санітарно - гігієнічні умови проживання задовільні. Користується земельною ділянкою 0,6632 гектара. Взаємовідносини з сусідами хороші. Батько характеризується позитивно, алкоголем не зловживає, до адміністративної відповідальності не притягався, любить свого сина. Зі слів батька ОСОБА_1 син ОСОБА_5 у період з 11.06.2020 до 26.08.2020 проживав з ним та був повністю на його утриманні. Мати відвідувала дитину декілька разів на тиждень, а 26.08.2020 забрала дитину за місцем свого проживання.

Згідно довідки від 28.08.2020 року №12 виданої відділом освіти, молоді спорту Застанівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 працює на посаді практичного психолога, соціального педагога, вчителя інформатики та фізичного виховання в Бабинському НВК з 01.09.2011 року по даний час.

Відповідно до довідки про доходи №136 від 27.08.2020 дохід ОСОБА_1 за період з лютого 2020 по липень 2020 складає 55 672,54 грн.

Копією сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 04.09.2020 та довідкою КНП «Застанівський районний центр ПМСД» стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на «Д» обліку не перебуває, при огляді ознак алкогольної та наркотичної інтоксикації не виявлено.

Характеристикою, виданою директором Бабинського НВК за час роботи в навчальному закладі ОСОБА_1 зарекомендував себе як відповідальний, досвідчений працівник та умілий організатор. Добре володіє ситуацією у дитячому колективі, враховує в роботі індивідуальні особливості учнів. Має добру теоретичну підготовку, допомагає учасникам навчально-виховного процесу в оволодінні певними соціально-психологічними знаннями з метою саморегуляції для забезпечення фізичного і психологічного благополуччя, розвиває здібності адекватного адекватного і найбільш повного пізнання себе оточуючих людей. ОСОБА_1 поважають батьки, учні та колеги. Він врівноважена і доброзичлива людина.

Копією Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 18.03.2021 начальником КЗЦСО Клим Т.Ф., головним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_7 та фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_8 підтверджується, що фактично догляд за дитиною здійснює ОСОБА_3 - мати. Дитина весела, активна, здорова. Фізичних та поведінкових ознак щодо жорстокого поводження з дитиною відсутні. Під час обстеження дитина була чиста та охайно вдягнена. Дитина забезпечена належним харчуванням, одягом, взуттям, книгами. Помешкання чисте, в будинку тепло. За результатами бесіди з дитиною ознак психологічного насильства не виявлено. Для з`ясування більш детального психологічного стану дитини рекоменовано звернутися до дитячого психолога.

Згідно копії комплексної психологічної характеристики сімейних відносин та психоемоційного стану дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 22.03.2021 встановлено, що за результатами діагностики батьківсько-дитячих відносин, найбільш значним головним та найбільш емоційним близьким членом сім`ї ОСОБА_9 вважає матір. Виняткового статусу надає собі. Менш емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько. Діагностика емоційних відносин вказала, що по відношенню до матері ОСОБА_9 відчуває сильні ніжні та позитивні почуття, які від неї і отримує. По відношенню до батька - ворожі та негативні почуття, які від нього і отримує. Матір хлопчик характеризує, як добру і веселу. Біологічний батько для дитини є символом владної та впевненої в собі людини, ототожнює його із хоробрістю, нетерпінням та агресивністю. Матір для ОСОБА_9 є символом відданості, вірності, пильності, хоробрості, захисту і самопожертви.

Висновком органу опіки та піклування районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 №01-29/429 від 31.12.2020, зазначено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітини, орган опіки та піклування районної державної адміністрації, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.12.2020 № 98, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У своїй практиці Верховний Суд зазначає, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітейвід 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

На виконання вимог вищевказаного закону, судом першої інстанції установлено, що під час бесіди 22 березня 2021 року неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спеціалістами Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» психологом Пальчак І.І. та директором центру Серденько В.В. хлопчик повідомив, що найбільш значним головним та найбільш емоційним близьким членом сім`ї ОСОБА_9 вважає матір. Менш емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько. Діагностика емоційних відносин вказала, що по відношенню до матері ОСОБА_9 відчуває сильні ніжні та позитивні почуття, які від неї і отримує. По відношенню до батька - ворожі та негативні почуття, які від нього і отримує. Матір хлопчик характеризує, як добру і веселу. Біологічний батько для дитини є символом владної та впевненої в собі людини, ототожнює його із хоробрістю, нетерпінням та агресивністю. Матір для ОСОБА_9 є символом відданості, вірності, пильності, хоробрості, захисту і самопожертви.

Оцінюючи надані сторонами у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дітей, позитивні характеристики з місця роботи дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини, забезпечуючи їх особливі потреби.

Разом з тим, після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо місця проживання неповнолітнього сина та коштів на його матеріальне утримання.

Внаслідок цих спорів неповнолітня дитина серпня 2020 року по даний час проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 в селі Пробабин, Городенківського району Івано-Франківської області, з вересня 2021 року за місцем проживання навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів.

Колегія суддів вважає, що безперервне проживання неповнолітньої дитини в оточенні інших рідних для нього людей в цьому випадку забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, тому при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції враховані якнайкращі інтереси дитини.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі№ 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, судом першої інстанції враховані об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судом передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши інтереси малолітньої дитини, його психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в його інтересах, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дітини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також суд першої інстанції врахувавши інтереси малолітньої дитини, його психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в його інтересах, дійшов обґрунтовано відхилив висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що психологічно син не готовий проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням сина здебільшого займався батько і у них з сином тісний зв`язок як батька та дитини та мати чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, так як не спростовують того, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю не відповідає інтересам малолітньої дитини, його психологічному стану та найкращому забезпеченню інтересів дітини. При цьому батьку дитини встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з ним.

Визначення місця проживання дитини з матір, не впливатиме на його взаємовідносини з батьком, так як визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Твердження заявника, що судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам про його перевагу порівняно з ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання дитини є безпідставним, оскільки порушень порядку надання та отримання доказів апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої інстанцій з урахуванням усіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд незаконно не врахував висновок органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з батьком, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дослідивши висновок органу опіки та піклування від 31 грудня 2020 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що його не варто брати до уваги при вирішення цього спору, оскільки він прийнятий без належного обґрунтування, з порушенням порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини та без урахування рівних прав та обов`язків матері і батька щодо дитини.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) у пункті 54 ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналогічний підхід дотримано ЄСПЛ у справі «Ельсгольц проти Німеччини» (Elsholzv. Germany) (заява № 25735/94) у рішенні від 13 липня 2000 року, де, зокрема, вказано на необхідності враховувати, що інтереси дитини є вищими ніж інтереси батьків.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Городенківського районного суду від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В. Василишин

О.В.Пнівчук