П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/14215/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/1292/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс",

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом - Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс", ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс", третя особа Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління про захист прав споживача та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління про розірвання договору,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський МЖК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначає, що 15.12.2005 року між ним та Рівненським регіональним управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" було укладено кредитний договір №162, за яким йому, як позичальнику, надано адресний (цільовий) кредит у сумі 236704 грн., зі строком повернення 111,9 кварталів з дати укладення кредитного договору, зобов`язання з погашення за яким у нього виникали з І кварталу 2007 року. 22.11.2005 року РРУ ДСФУ "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" погодило Договір про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, укладений між ним (Інвестор) та ТзОВ "Рівненський МЖК" (Забудовник). Відповідно до даного договору Забудовник приймає участь в інвестуванні будівництва (реконструкції) об`єкта шляхом здійснення комплексу заходів по правовому, технічному та організаційному забезпеченню будівництва, внесення грошових коштів та інших вкладів та інвестицій. Об`єктом інвестування за Договором про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла є будівництво індивідуального шестикімнатного двоповерхового цегляного житлового будинку, загальною проектною площею 219,80 кв.м., розташованого за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, який повинен був введений в експлуатацію в І кварталі 2007 року. Стверджує, що у зазначений термін Забудовник свої зобов`язання не виконав, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 19.11.2013 року. В силу укладеного правочину між ним та відповідачем виникли зобов`язання, стосовно яких відповідач взяв на себе зобов`язання щодо виконання робіт визначених в Договорі №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року, які відповідач не виконав в терміни визначені сторонами (І квартал 2007 року), не зважаючи на перерахування всієї суми коштів, що підтверджується довідкою третьої особи та випискою по рахунку виконавця. За змістом п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати роботу (прострочує виконання) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості покупки (роботи), якщо інше не передбачене законодавством.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення виконання за зобов`язаннями згідно умов договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію житла) від 22.11.2005 року в розмірі 8375572 грн.53 коп. за період з 02.11.2015 року по 18.12.2018 року включно.

У свою чергу, ТзОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління про розірвання договору.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначає, що нормами ст.ст. 875, 877 ЦК України і положень Договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року передбачено будівництво об`єкта житлового призначення відповідно до проектно-кошторисної документації, яка містить перелік усіх робіт, які ТзОВ "Рівненський МЖК", як Забудовник (підрядник) зобов`язаний виконати. Згідно Робочого проекту Будівництво індивідуального житлового будинку в с. Городок, Рівненського р-н за замовленням ОСОБА_1 .. Наголошує, що Товариством здійснено всі будівельно-монтажні роботи, передбачені даним проектом: побудовано фундамент, зведено несучі та внутрішні стіни будинку, зроблено перекриття між поверхами, накрито дах будинку, вставлено металопластикові вікна, хоча проектом передбачено встановлення дерев`яних вікон, підключено електропостачання із встановленням лічильника. Будь-яких інших робіт проектно-кошторисною документацією не було передбачено. Тобто, ТзОВ "Рівненський МЖК" станом на жовтень 2015 року виконало всі передбачені Договором №7-162 від 22.11.2005 року роботи в частині будівництва житлового будинку для ОСОБА_1 згідно проектно-кошторисної документації. При цьому, проектною документацією на будівництво зазначеного житлового будинку не передбачено виконання ряду робіт, необхідних для завершення його будівництва та введення в експлуатацію, зокрема: проведення утеплення фасаду, газифікація, водопостачання, благоустрій, електропроводка відповідно до вимог ДБН на даний час тощо. Зауважує, що у даному випадку необхідним є збільшення кошторису у зв`язку з виявленням необхідності проведення додаткових робіт, які не передбачені проектно-кошторисною документацією та збільшення у зв`язку з цим вартості робіт, про що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся. Проте, будь-якої відповіді на такі листи ОСОБА_1 не надав. Зазначає, що з урахуванням діючого на сьогоднішній день законодавства ТзОВ "Рівненський МЖК" з поважних і об`єктивних причин не може здійснювати виконання Договору №7-162 від 22.11.2005 року, оскільки таке виконання можливе лише при умові погодження ОСОБА_1 питання щодо збільшення вартості робіт та внесення змін до проектно-кошторисної документації, а також подачі безпосередньо ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Однак, ОСОБА_1 не вчиняє будь-яких дій для цього. Крім того, обставини неможливості виконання ТзОВ "Рівненський МЖК" рішення Рівненського міського суду від 19.11.2013 року у справі №11293/10, а по суті Договору №7-162 від 22.11.2005 року з поважних причин, встановлено також ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2016 року у справі за скаргою ТзОВ "Рівненський МЖК" на постанову державного виконавця про накладення штрафу від 09.10.2015 року. Стверджує про зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору №7-162 від 22.11.2005 року, а саме: необхідність проведення додаткових будівельних робіт для завершення об`єкта будівництва, які не були передбачені у наданій ОСОБА_1 проектно-кошторисній документації; неможливість введення ТзОВ "Рівненський МЖК" в експлуатацію об`єкта будівництва у зв`язку з відсутністю такого права у Товариства та наявність такого права лише у ОСОБА_1 .. В момент укладення Договору №7-162 від 22.11.2005 року сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки на той час, чинні норми законодавства дозволяли здійснювати будівництво та вводити в експлуатацію об`єкти будівництва в порядку, передбаченому даним договором.

Вважає, що подальше виконання Договору №7-162 від 22.11.2005 року порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє ТзОВ "Рівненський МЖК" того, на що Товариство розраховувало при укладенні даного договору, а саме: здійснення передбаченого проектно-кошторисною документацією обсягу будівельних робіт та отримання за такий обсяг робіт передбаченої договором винагороди.

Покликаючись на ст.ст. 651, 652 ЦК України ТзОВ "Рівненський МЖК" просить розірвати договір №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла укладений 22.11.2005 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс", третя особа Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Рівненського регіонального управління про захист прав споживача відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі Рівненського регіонального управління про розірвання договору відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відбулася зміна обставин якими сторони керувалися при укладенні договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року, зокрема: необхідність проведення додаткових будівельних робіт для завершення об`єкта будівництва, які не були передбачені у проектно-кошторисній документації ОСОБА_1 ; неможливість введення ТзОВ "Рівненський МЖК" в експлуатацію об`єкта будівництва у зв`язку з відсутністю такого права та наявність такого права лише у ОСОБА_1 .. Під час укладання спірного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки на той час, чинні норми законодавства дозволяли здійснювати будівництво та вводити в експлуатацію об`єкти будівництва в порядку, передбаченому таким договором. Виходячи з умов договору №7-162 від 22.11.2005 року та звичаїв ділового обороту місцевий суд дійшов висновку, що ТзОВ "Рівненський МЖК", як підрядник, не несе відповідальності у зв`язку із зміною зазначених обставин, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Крім того, згідно ч. 11 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Небажання ОСОБА_1 погодити внесення змін до проектно-кошторисної документації шляхом зазначення додаткових будівельних робіт та збільшення у зв`язку з цим їх вартості, позбавляє можливості ТзОВ "Рівненський МЖК" виконати умови укладеного сторонами договору.

Крім того, місцевим судом встановлено, що укладеним договором про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року вже встановлено розмір пені за невиконання підрядником умов такого договору, а тому вимога ОСОБА_1 про стягнення пені з посиланням на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про його намагання покласти на ТзОВ "Рівненський МЖК" подвійну відповідальність за нібито невиконання вимог зазначеного договору, яка заявлена до стягнення фактично 34 рази більше розміру основного зобов`язання за таким договором.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з його недоведеності, оскільки ТзОВ "Рівненський МЖК" не надано акту виконаних робіт та інших доказів, у відповідності до проектно-кошторисної документації.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" та ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ТзОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" зазначає, що на час укладення договору був інший порядок здачі об`єкту будівництва в експлуатацію та вимоги до його готовності, які на даний час змінилися. Відповідно до чинного на даний час законодавства ввести в експлуатацію двоповерховий цегляний будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час може лише ОСОБА_1 , як замовник будівництва, а не ТзОВ "Рівненський МЖК", як підрядник будівництва. При цьому, для завершення об`єкта будівництва згідно із чинними нормативними вимогами необхідним є виконання додаткових робіт (проведення утеплення фасаду, газифікація, водопостачання, благоустрій, електропроводка тощо), які не передбачені укладеним між сторонами договором. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не бажає вносити відповідні зміни до проектно-кошторисної документації, ТзОВ «Рівненський МЖК» позбавлене можливості виконувати такі роботи. Тобто, на даний час товариство, як підрядник, не в змозі та не вправі виконувати будь-які інші роботи, не передбачені договором, а ОСОБА_1 не бажає вносити зімни до договору та оплачувати виконання таких робіт. Вважає, що у даному випадку продовження дії договору є неможливим, відтак його належить розірвати, що не призведе до порушення майнових інтересів сторін, оскільки отримані ТзОВ "Рівненський МЖК" кошти від ОСОБА_1 використані на будівництво житлового будинку, що зводився на його земельній ділянці, тому розірвання договору не порушить його майнових інтересів.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТзОВ "Рівненський МЖК", а рішення місцевого суду в частині зустрічного позову без змін.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Зауважує, що місцевим судом не була надана належна оцінка змісту та умовам укладеного між сторонами договору №7-162 від 22.11.2005 року. Наголошує, що у визначений договором строк забудовник ТзОВ "Рівненський МЖК" свої зобов`язання не виконав, а саме: не ввів будинок в експлуатацію й відповідно не здійснив його передачу в обумовлені строки, як того вимагали договірні зобов`язання. Покликається на рішення Рівненського міського суду від 19.11.2013 року по справі №2-11293/10, яким встановлені обставини неналежного виконання ТзОВ "Рівненський МЖК" своїх договірних зобов`язань. Вважає безпідставним твердження ТзОВ "Рівненське МЖК" щодо переукладення договорів, оскільки забудовником не було надано доказів, які б підтверджували, що ним надсилалися на його адресу будь-які листи, повідомлення, проекти договорів. Тому вважає обґрунтованими свої вимоги про стягнення з ТзОВ "Рівненське МЖК" пені за прострочення виконання зобов`язань згідно умов договору №7-162 від 22.11.2005 року.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити, а в частині зустрічного позову рішення місцевого суду залиши без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району №522 від 18.05.2005 року надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку і господарських споруд в селі Городок Рівненського району на власній земельній ділянці площею 0,15 га. Будівельний паспорт також видано для ОСОБА_1 .

15 грудня 2005 року між Рівненським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №162.

Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що згідно з умовами положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла» від 29.05.2001р. №584 (далі - Положення), Фонд від імені держави надає позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 236 704,00 грн., строком повернення 111,9 кварталів з дати укладення кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит цим договором надається на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 219,8 кв.м. згідно з проектом за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок.

Згідно з п. 2.1 цього ж договору позичальник вносить на рахунок в банку-агента, вказаний в п. 2.3 цього договору, відповідно до розрахунку першого внеску: кошти попереднього внеску (не менше 3 відсотків), а також кошти на страхування в період будівництва (реконструкції) житла, всього в сумі 7554,00 грн. на момент укладення кредитного договору; остаточну суму першого внеску протягом 10 календарних днів після отримання в бюро технічної інвентаризації технічного паспорта з урахуванням фактичної площі збудованого (реконструйованого) житла, згідно з додатком №1.

На виконання вказаного пункту кредитного договору 21 грудня 2005 року позивачем було сплачено на рахунок банку-агента 7554,00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2005 року.

Пунктом 2.9 кредитного договору також передбачається, що у разі будівництва (реконструкції) індивідуального будинку погашення кредиту, сплата відсотків за користування ним розпочинається позичальником не пізніш як через 15 місяців після проведення банком-агентом першої операції з фінансування будівництва (реконструкції).

Згідно з графіком погашення позичальником зобов`язань за кредитом, що додається до кредитного договору, зобов`язання по погашенню кредиту мали виникати в ОСОБА_1 з І кварталу 2007 року.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору використання кредиту здійснюється виключного у безготівковій формі за письмовим розпорядженням Фонду шляхом перерахування банком-агентом з рахунку позичальника на рахунок забудовника суми коштів відповідно до договору про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, що укладається між позичальником та забудовником або між Фондом, що виконує функції замовника та підрядником, або шляхом оформлення відповідних документів про передачу матеріальних ресурсів, на виконання зазначеного вище договору.

22 листопада 2005 року між ТзОВ «Рівненський МЖК» (Забудовник) та ОСОБА_1 (Інвестор) було укладено договір №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, який погоджений із Рівненським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».

Відповідно до договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року Інвестор бере участь у фінансуванні будівництва (реконструкції) житла (далі - Об`єкт) з метою дотримання у власність квартири, а Забудовник приймає участь в інвестуванні будівництва (реконструкції) Об`єкта шляхом здійснення комплексу заходів по правовому, технічному та організаційному забезпеченню будівництва, внесенням грошових коштів та інших вкладів та інвестицій (п.п. 2.1., 2.2. Договору).

Згідно п. 3.1. договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року об`єкт інвестування - будівництво двохповерхового індивідуального цегляного житлового будинку на 6 кімнат, розташованого за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, загальною проектною площею 219,80 кв.м.

Плановий термін введення будинку в експлуатацію І квартал 2007 року. Термін введення об`єкту в експлуатацію може бути перенесено за згодою сторін цього Договору (п. 3.2. №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року).

Пунктом 3.4. Договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року передбачено, що комплектація квартири та перелік робіт по квартирі, що встановлюється Забудовником, виходячи з вимог Державної приймальної комісії по прийняттю Об`єкту в експлуатацію та згідно з домовленістю Сторін складається з наступного: 1. Підлога згідно проектної документації; 2. Стіни згідно проектної документації; 3. Стеля згідно проектної документації; 4. Сантехніка згідно проектної документації; 5. Столярні роботи згідно проектної документації; 6. Лічильники згідно проектної документації.

Договорів про внесення змін до договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року, які були укладені 26.12.2008 року та 29.12.2009 року, які підписані ОСОБА_1 та ТОВ «Рівненський МЖК», за погодженням із ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Рівненського регіонального управління, якими було перенесено плановий термін введення будинку в експлуатацію спершу на IV квартал 2009 року, а потім на IV квартал 2010 року, позивач не підписував, що підтверджується висновком експерта від 29.10.2019 року №1.1-226/19.

Рішенням Рівненського міського суду від 19.11.2013 року у справі №2-11293/10 позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Рівненський МЖК», третя особа ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Рівненського регіонального управління про зобов`язання виконати умови договору задоволено. Зобов`язано ТзОВ «Рівненський МЖК» виконати зобов`язання за договором про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року шляхом здійснення будівництва та здачі в експлуатацію індивідуального шестикімнатного двоповерхового цегляного будинку, загальною проектною площею 219,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року та проектно-кошторисної документації. На виконання даного рішення Рівненським міським судом 28.01.2014 року видано виконавчий лист.

Разом з цим, як в рішенні Рівненського міського суду від 19.11.2013 року у справі №2-11293/10, так і у виконавчому листі, який виданий на його виконання, не було конкретизовано, які саме дії ТзОВ «Рівненський МЖК» мало вчинити, для того щоб стверджувати, що зобов`язання за договором №7-162 про інвестування в будівництво житла від 22.11.2005 року є виконаним.

Відповідні обставини були встановлені також ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2016 року у справі за скаргою ТзОВ «Рівненський МЖК» на постанову державного виконавця про накладення штрафу від 09.10.2015 року.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

Тобто, і нормами ЦК України (ст.ст. 875, 877), і положеннями договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року передбачено будівництво об`єкта житлового призначення відповідно до проектно-кошторисної документації, яка містить перелік усіх робіт, які ТзОВ «Рівненський МЖК», як Забудовник (підрядник) зобов`язаний виконати.

Проектною документацією на будівництво спірного житлового будинку не передбачено виконання ряду робіт, необхідних для завершення його будівництва та введення в експлуатацію, зокрема: проведення утеплення фасаду, газифікація, водопостачання, благоустрій, електропроводка відповідно до вимог ДБН на даний час тощо.

Оскільки у даному випадку для завершення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , необхідна згода ОСОБА_1 , як замовника будівництва, на проведення додаткових робіт не передбачених проектно-кошторисною документацією та збільшення у зв`язку з цим кошторису на їх виконання, ТзОВ «Рівненський МЖК» неодноразово звертався до нього із листами від 17.08.2015 року та 04.12.2018 року, в яких повідомляло про необхідність внесення змін до проектно-кошторисної документації у зв`язку з виявленням необхідності проведення додаткових робіт, не передбачених проектно-кошторисною документацією та збільшення у зв`язку з цим вартості робіт.

Позивач залишив згадані листи відповідача без відповіді.

Тому, не проведення ТзОВ «Рівненський МЖК» додаткових будівельних робіт для введення в експлуатацію вищезазначеного житлового будинку, не передбачених проектно-кошторисною документацією, не може відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 877 ЦК України вважатися порушенням умов договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року, яким не передбачено зобов`язань відповідача здійснювати такі додаткові роботи без згоди позивача, як замовника будівництва.

Порядок здачі в експлуатацію індивідуальних житлових будинків станом на момент розгляду даної справи регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. №750) (надалі - Порядок №461), Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №158 від 03.07.2018 року (надалі - Порядок №158).

Відповідно до п. 3 Порядку №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох) земельних ділянок і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку №158, замовник - особа, що має право власності чи право користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт, та подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Тобто, згідно чинного законодавства ввести в експлуатацію двоповерховий цегляний будинок, загальною проектною площею 219,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час може лише ОСОБА_1 , як замовник будівництва, а не ТзОВ «Рівненський МЖК», тому останнє із поважних причин не могло виконати судове рішення у цій частині, що встановлено також ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2016 року.

Частиною 6 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Враховуючи те, що ТзОВ «Рівненський МЖК» з поважних причин не може виконати умови договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року, у зв`язку з небажанням ОСОБА_1 погодитися не внесення змін до проектно-кошторисної документації, а також з огляду на встановлену чинним законодавством можливість подання лише позивачем, як замовником будівництва, до органу державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Пунктом 5.2.4. договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року передбачено, що Забудовник зобов`язаний у випадку порушення Забудовником строків введення будинку (секції будинку) в експлуатацію та/або передачі квартири Інвестору, встановлених п. 3.2. та/або п. 5.2.5. цього Договору відповідно, виплатити пеню в розмірі 0,5 відсотка вартості невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі за кожний тиждень прострочення згідно з актом, підписаним Сторонами, а також відшкодувати Інвестору збитки заподіяні таким порушенням.

Відповідно до п. 4.1. Договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 вартість будівництва житла складає 246 876,00 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача неустойку, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог у розмірі 8 375 572,53 грн., що в 34 рази більше розміру основного зобов`язання за таким договором.

У даній справі за клопотанням ОСОБА_1 місцевим судом була призначена судово-будівельна експертиза щодо визначення обсягу та вартості виконаних робіт житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка не була проведена у зв`язку з несплатою позивачем її вартості.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Оскільки, договором №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року сторони узгодили розмір пені за невиконання відповідачем умов такого договору, то вимога позивача про стягнення пені з посиланням на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про його намагання покласти на відповідача подвійну відповідальність за нібито невиконання вимог зазначеного договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Також не є переконливими доводи ТзОВ «Рівненський МЖК» в частині зустрічного позову.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміни обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Обставини якими сторони керувалися при укладенні договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року змінилися, зокрема: необхідність проведення додаткових будівельних робіт для завершення об`єкта будівництва, які не були передбачені у наданій ОСОБА_1 проектно-кошторисній документації; неможливість введення ТзОВ «Рівненський МЖК» в експлуатацію об`єкта будівництва у зв`язку з відсутністю такого права у нього та наявність такого права лише у позивача за первісним позовом.

В моменту укладення договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки на той час, чинні норми законодавства дозволяли здійснювати будівництво та вводити в експлуатацію об`єкти будівництва в порядку, передбаченому таким договором.

Водночас небажання ОСОБА_1 погодити внесення змін до проектно-кошторисної документації шляхом зазначення додаткових будівельних робіт та збільшення у зв`язку з цим їх вартості, позбавляє можливості ТзОВ «Рівненський МЖК» виконати умови зазначеного договору.

Разом з цим, із суті договору №7-162 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 22.11.2005 року та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе ТзОВ «Рівненський МЖК», як підрядник, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Крім того, згідно ч. 11 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг).

Отримані ТзОВ «Рівненський МЖК» кошти від ОСОБА_1 використані на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який зводився на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 ..

Разом з цим, стороною позивача по зустрічному позові до матеріалів справи не долучено акту виконаних робіт, інших доказів, у відповідності до проектно-кошторисної документації, а тому вірним є висновок місцевого суду про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення первісного та зустрічного позову.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично були предметом розгляду у суді першої інстанції, яким була надана належна оцінка. Тому, такі доводи не спростовують висновків місцевого суду і зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржників із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи із меж їх доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.