Справа № 517/162/21 н/п № 2/517/83/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року смт.Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гончар І.В.

при секретарі Заболотній Л.В.

за участі: представника позивача - адвоката Фоміна А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву за позовом ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Захарівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Затишанська селищна рада Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Захарівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Затишанська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, про визнання заповіту недійсним.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка ОСОБА_3 .

06.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області з метою вступити у спадщину після ОСОБА_3 та отримати витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи № 66707402.

Державним нотаріусом Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачу повідомлено, що ОСОБА_3 склала заповіт на ОСОБА_2 , яка як і позивачка є племінницею ОСОБА_3 . За даними Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області вказаний заповіт було посвідчено Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області.

Позивачкка зауважує, що напис і підпис на заповіті не може бути підписом спадкодавця, що може свідчити про підробку підпису на заповіті, оскільки з 2017 року до самої смерті спадкодавець проживала разом з позивачем та донькою позивачки - ОСОБА_4 та будь-яких документів, зокрема заповіту, не посвідчувала.

Позивач зазначає, що в період з 2017 року по дату смерті спадкодавець мала проблеми зі здоров`ям. Позивачка вважає, що складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі ОСОБА_3 , оскільки напис і підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, з наступних підстав.

06.11.2021 року ОСОБА_1 з метою з метою вступити у спадщину після ОСОБА_3 та отримати витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи № 66707402 звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але їй було повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 19.03.2003 року склала заповіт на ОСОБА_2 . За даними Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області вказаний заповіт було посвідчено секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області.

Згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Свобода заповіту - це надана фізичній особі можливість на власний розсуд, у межах, визначених цивільним законодавством, розпорядитися власним майном на випадок смерті, змінити чи скасувати заповіт, а також обрати для своїх заповідальних розпоряджень іншу форму, не заборонену законом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, згідно п. 2.5. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 (далі - Порядок), при вчиненні нотаріальних дій визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому статтею 44 Закону України «Про нотаріат», згідно якої під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування.

У пункті 1.4. розділу III цього Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України, щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм права вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 19.09.2003 року ОСОБА_5 було складено заповіт на користь ОСОБА_2 .

Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишився і зберігається у справах виконавчого комітету Затишанської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, а другий видався заповідачу.

У заповіті зазначено, що заповіт прочитано та підписано власноручно ОСОБА_3 ..

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України. Згідно, якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу, і зареєстрований у Спадковому реєстрі.

Зазначені вимоги закону при посвідченні заповіту дотримано.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За приписами ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний не дійсним, чинність попереднього не відновлюється, крім випадків, встановлених ст.ст. 225, 231 цього кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту.

Заповіт, що оскаржується, складений 19.09.2003 року, заповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, між складанням заповіту та смертю заповідача було майже дванадцять років, протягом яких заповідач не відмінив його і не вніс до нього зміни.

Доводи позивача щодо наявних підстав для визнання нікчемним заповіту від 19.09.2003 року - носять характер припущень та не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим, суд не находить підстав для їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту через їх недоведеність позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Захарівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Затишанська селищна рада Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: