ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 662/316/20

Номер провадження: 22-ц/819/1887/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Полікарпової О. М. Пузанової Л.В.
секретарСавицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради і Херсонської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних під час виконання трудових обов`язків,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради та у лютому 2020 року Херсонська обласна рада, кожен окремо, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 . про відшкодування збитків, заподіяних керівником під час роботи на підприємстві.

В обґрунтування позовів зазначили, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР з 20.04.2005 року по 12.03.2009 року.

З 13.04.2012 року по 08.06.2015 року на відповідача покладено виконання обов`язків начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР. Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Генічеське БТІ» ХОР від 09.01.2019 року №15-21-05/13/116 проведеної Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області, за період з 01.01.2013 року по 01.10.2018 року, встановлено факти нанесення ОСОБА_1 матеріальної шкоди підприємству на загальну суму 423 481,07 грн., а саме : порушення Закону України «Про оплату праці» (ч.1 ст.8, 15), Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (п.1 ст.3), постанови Кабінету міністрів України від 19.05.1999 року №859 (п.1-4), статті 95 КЗпП України,, статті 8 Закону України «Про державний бюджет», (31 983,90 грн), незаконне отримання доплат за суміщення посад ( 100 525,68 грн.)., отримання коштів більше, ніж нараховано до видачі (6 881,31 грн), неприйняття управлінських рішень щодо своєчасної виплати заробітної плати працівникам, що призвело до витрачання додаткових коштів та сплаті за рішенням суду з0а час затримки розрахунку і моральної шкоди (172 143,42грн), здійснення виплат премій ОСОБА_1 у порушення вимог закону (33 095,00грн), дійсна шкода спричинена необґрунтованими виплатами (82 633,07 грн), порушення ст. ст.75, 78 Господарського кодексу України, ст.8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 1.2, 2.2 Положення №88 від 24.05.1995, п.п. 3.4, 4.4 Статуту підприємства (2100 грн.).

Згідно п. п. 4.2, 4.4, 7.1 Статуту комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» ХОР, затвердженого 04.10.2012 року, засновником підприємства є Херсонська обласна рада, поточне управління підприємством здійснює його начальник; начальник бюро несе персональну відповідальність за стан та діяльність бюро, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни; начальник і бухгалтер несуть персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірності бухгалтерської, податкової, фінансової і статистичної звітності.; до доходів загального фонду місцевих бюджетів належить частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до бюджету, в порядку , визначеному відповідними місцевими радами (ст.69 Бюджетного кодексу України)., таким чином, правило щодо виплати дивідендів поширюється на комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому органом виконавчої влади, до сфери управління якого належать такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету.

Позивачі вважали, що вирішальним для настання матеріальної відповідальності відповідача є факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із підприємством на час заподіяння шкоди, і що шкода завдана ним при виконанні трудових обов`язків.

Факт грубого порушення відповідачем трудового законодавства, не виконання трудових обов`язків керівника підприємства внаслідок винних дій останнього, призвело до порушення законних прав та інтересів підприємства, яке є комунальним підприємством та об`єктом спільної власності територіальних громад області. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Генічеське БТІ» ХОР кошти у розмірі 423481,07 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року в задоволені позову КП «Генічеського бюро технічної інвентаризації» ХОР, Херсонської обласної ради відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради подало апеляційну скаргу, в якій,. посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким повністю задовільнити позовні вимоги КП «Генічеський бюро технічної інвентаризації» ХОР та Херсонської обласної ради, судові витрати по справі стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Генічеський бюро технічної інвентаризації» ХОР.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що судом неповно з`ясовано обставини справи і не досліджені докази, які мають значення для правильного вирішення спору. Висновки суду першої інстанції, про те що висновки Держаудитслужби, як контролюючого органу, є лише судженнями контролюючого органу, є передчасними. Перевірка здійснювалася згідно повноважень контролюючого органу та порядку, визначених законом, та на підставі первинних документів підприємства.

Так як, інспекторами Держаудитслужби під час перевірки на підставі первинних документів підприємства, були виявлені конкретні порушення вчинені ОСОБА_1 під час його керівництва КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» ХОР, і надано таким порушенням детальне обґрунтування у Акті та Додатках до нього, відтак висновки, викладені у них є законними та обґрунтованими.

За наслідками проведеної перевірки відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, висновком судово-економічної експертизи від 14.02.2020 року підтверджено факти , викладені в Акті., і дана справа розглядається судом , як і кримінальна справа відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.175, ч.1 ст. 366 КК України; судом передчасно зроблено висновок, що надані позивачем рішення суду не доводять вини ОСОБА_1 у затримці виплати заробітної плати працівникам підприємства, оскільки у них вказано про факти нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у період керівництва відповідача; Актом ревізії від 09.01.2019 року підтверджено факт безпідставного , за відсутності відповідних наказів, нарахування і виплата премій ОСОБА_1 ; незважаючи на скасування вироку суду відносно ОСОБА_1 і направлення справи на новий розгляд, це не спростовує встановлених фактів заборгованості на підприємстві, які підтверджуються висновком судової експертизи від 21.09.2016 року №4721 та витрат грошових коштів з розрахункових рахунків та каси підприємства на потреби, крім виплати заробітної плати, сплати податків, зборів, державних страхових внесків більше у 5,7 разів, ніж сума заборгованості із заробітної плати; суд залишив також поза увагою судові рішення, якими ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за встановлення собі доплат, які не передбачені колективним договором, а саме за суміщення професії юриста; необґрунтованими є доводи відповідача про те, що в Акті ревізії результати перевірки є припущенням, і за її наслідками не було висунуто жодних вимог, оскільки за наслідками вказаної ревізії проведено досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР , яким встановлено, що ОСОБА_1 спричинив майнову шкоду підприємству на загальну суму 72 961, 00 грн., які він використав на власний розсуд.

Апелянт вважає, що судом зроблено передчасний висновок про не доведеність винних дій відповідача, що призвели до заподіяння відповідачу матеріальної шкоди у вигляді відшкодування збитків, заподіяних керівником під час роботи на підприємстві в сумі 423481,07 грн., цей висновок не ґрунтується на аналізі взаємозв`язку між наведеними правовими нормами та доказами, наданими сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що її доводи, як і позовні вимоги, яким суд дав належну правову оцінку, є безпідставними і необґрунтованими, вважав їх не підлягаючими задоволенню.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 і його представника, представників Генічеського БТІ і Херсонської обласної ради, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням ХУ сесії четвертого скликання Херсонської обласної ради від 20 квітня 2005 року №406 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Генічеського державного бюро технічної інвентаризації, на підставі якого з останнім укладено контракт на три роки з 20 квітня 2005 року по 20 квітня 2008 року. Згідно рішення ХХХУІ сесії п`ятого скликання ХОР від 12 березня 2009 року №878 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв`язку із закінченням терміну дії контракту за пунктом 2 статті 36 КЗпП України. Розпорядженням Голови обласної ради від 13 квітня 2012 року №28 на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків начальника Генічеського ДБТІ з 13 квітня 2012 року. Розпорядженням заступника голови обласної ради від 04 червня 2015 року №38 припинено виконання обов`язків начальника комунального підприємства «Генічеське ДБТІ» з 08 червня 2015 року.

За результатами ревізії окремих питань фінансово -господарської діяльності комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2018 року, проведеної Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області, викладених в Акті від 09 січня 2019 року № 15-21-05-13/1 встановлено факти порушень вимог законодавства про працю, цивільного законодавства, бюджетного законодавства, положень Статуту підприємства, які потягли за собою необґрунтовані виплати , і як наслідок заподіяння підприємству шкоди.(т.1 а. с.12-41).

Даний Акт підписаний начальником КП »Генічеське БТІ» Толок В.А. і начальником фінансово-господарського відділу підприємства Штоббе В.І., другий примірник якого отримано ОСОБА_2 16 січня 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд першої інстанції вважав, що відсутній вирок у кримінальній справі щодо винних дій ОСОБА_1 , як керівника підприємства, а позивачами не доведено, що винними діями останнього підприємству заподіяно збитки на суму 423 481,07 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Згідно положень статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до положень частини 2 статті 133 Кодексу обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Законодавством (стаття 134 КЗпП України) передбачено вичерпний перелік випадків покладення на працівників матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, а саме :

1)між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що на підставі пункту 2 статті 133 КЗпП України за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, матеріальну відповідальність у межах прямої дійсної шкоди, але не більше від середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники й інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, керівники (їх заступники) будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням.

До даних грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв`язку із затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причини звільнення тощо.

Відповідно до приписів статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави покладення на ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності, за шкоду заподіяну підприємству за частиною 6 статті 134 КЗпП України.

Щодо наявності підстав покладення на відповідача обмеженої матеріальної відповідальності колегія суддів виходить з наступного.

Згідно Статуту КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, затвердженого рішенням ХУ111 сесії У1 скликання Херсонської обласної ради №576 від 04 жовтня 2012 року ( розділ 1 пункти 1.1-1.2) Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради комунальне підприємство спільної власності територіальних громад області, самостійний госпрозрахунковий статутний суб`єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу діяльність з метою одержання прибутку (доходу). Бюро має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банку, печатку із своїм найменуванням.

Відповідно до розділу 4 Статуту (пунктів 4.2 -4.4) , Бюро є комунальним підприємством, заснованим на власності адміністративно-територіальних одиниць і підпорядковується органу уповноваженому управляти об`єктами комунальної власності Херсонської обласної ради.

Поточне (оперативне) управління Бюро здійснює його начальник. Начальник Бюро самостійно вирішує питання діяльності Бюро, за винятком тих, що віднесені цим статутом до компетенції Засновника. Начальник Бюро несе персональну відповідальність за стан та діяльність Бюро, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни згідно законодавства України, розпоряджається майном та коштами відповідно до вимог діючого законодавства та цього Статуту, несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів і звітності, протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, видає накази, розпорядження, дає вказівки обов`язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками Бюро, затверджує штатний розклад, визначає конкретні розміри посадових окладів, тарифних ставок і відрядних розцінок працівників, а також надбавок, доплат, премій і винагород у відповідності до умов колективного договору та галузевих угод.

Обставинами, якими позивачі обґрунтували позовні вимоги є порушення зазначені в Акті ревізії від 09.01.2019 , а саме :

1.Порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.8 Закону України «Про оплату праці», п1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1 Постанови Кабінету міністрів України від 19.05.1999 року № 859, ст.95 КЗпП України, п.3.1.1 Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки, ст.8 Закону України «Про державний бюджет», що призвело до матеріальної шкоди на суму 31 983,90 грн та відображено у Акті ревізії від 09.01.2019 року, сторінка 5-6.

Як вбачається із Акту ревізії, перевіркою дотримання законодавства при встановлені посадових окладів, тарифних ставок працівникам підприємства встановлено, що наказами по підприємству : від 01.09.2014 №30, встановлено на підприємстві з 01.09.2014 року мінімальну заробітну плату в розмірі 1250 грн, від 01.10.2014 року №32 з 01.10.2014 року у розмірі 1301 грн, від 05.01.2015 року №1 затверджено штатний розклад на підприємстві на 2015 рік з розрахунку мінімальної заробітної плати 1301 грн, зобов`язано головного бухгалтера провести перерахунок окладів працівників відповідно мінімальної заробітної плати. Проте, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014, 2015 роки» установлено мінімальну заробітну плату у 2014 році 1218 грн, з 01.01.2015 року -1218 грн., з 01.09.2015 року -1378 грн. Внаслідок завищення розміру мінімальної заробітної плати безпідставно завищено розмір мінімальної тарифної ставки (оклад) за просту некваліфіковану працю та як наслідок, завищено розмір посадових окладів, що призвело до завищення витрат на оплату праці на загальну суму 23 597грн. та відповідно перераховано єдиний соціальний внесок в розмірі 8 386,90 грн. Дане порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 31 983,90 грн.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про працю», держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Відповідно до п. 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 р. № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» надано керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, керівникам місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств, заснованих на державній власності, у тому числі казенних, та об`єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, підприємств, які належать Автономній Республіці Крим, підприємств, заснованих на комунальній власності, право встановлювати розмір посадового окладу керівника підприємства залежно від середньооблікової чисельності працюючих в еквіваленті повної зайнятості у кратності до мінімального розміру тарифної ставки першого розряду робітника основного виробництва, а у разі, коли тарифні ставки робітників не застосовуються, - у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії, визначених у колективному договорі, враховуючи складність управління підприємством, його технічну оснащеність, вартість основних фондів, рівень рентабельності та обсяги виробництва продукції (робіт, послуг).

Статтею 95 КЗпП України врегульовано, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 4.7 Колективного договору, укладеного між адміністрацією Генічеського ДБТІ та колективом на 2006 рік, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, мінімальний оклад не може бути менше встановленого розміру мінімальної заробітної плати законодавством.

Системний аналіз нормативних актів, що регулюють питання встановлення посадових окладів на підприємстві, в тому числі і комунальної власності, дає підстави вважати, що законодавчо закріплено лише мінімальний розмір посадового окладу, який не може бути нижчим законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати. Тому встановлення розміру посадових окладів працівників КП «Генічеське БТІ» у розмірі, вищому, ніж законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, не являється порушенням законодавства про оплату праці, а визначення розміру посадових окладів відноситься відповідно до Статуту (п.4.4) до повноважень начальника бюро.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави вважати, що діями ОСОБА_1 підприємству заподіяно збитки на суму 31 983,90 грн.

2.Порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.8, ст.15 Закону України «Про оплату праці», пунктів 1 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 року № 859, що призвело до заподіяння збитків підприємству на суму 100 525,68 грн. (Абз.4 8 стор. 7, абз. 1 стор.8 Акту ревізії від 09.01.2019 року, Додаток 4).

Відповідно до Акту ревізії від 09.01.2019 (сторінка 7 -8) вбачається, що право встановлювати виключні умови оплати праці керівникам підприємств, заснованих на комунальній власності надано керівникам місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, керівники місцевих органів виконавчої влади несуть персональну відповідальність за встановлення розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на комунальній власності.

При недотриманні вище зазначених вимог закону ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено доплату за суміщення посад та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника за 2013 2015 роки на загальну суму 72 961,00 грн. і зайво перераховано єдиний соціальний внесок в сумі 27 564,68 грн., що призвело до завищення витрат на загальну суму 100 525,68 грн. і заподіяння підприємству матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму. (т.1 а.с.12 41).

Відповідно до положень пунктів 1 - 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 р. N 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, керівникам місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств, заснованих на державній власності, у тому числі казенних, та об`єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, підприємств, які належать Автономній Республіці Крим, підприємств, заснованих на комунальній власності, надано право встановлювати:

1) розмір посадового окладу керівника підприємства залежно від середньооблікової чисельності працюючих в еквіваленті повної зайнятості у кратності до мінімального розміру тарифної ставки першого розряду робітника основного виробництва, а у разі, коли тарифні ставки робітників не застосовуються, - у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії, визначених у колективному договорі, враховуючи складність управління підприємством, його технічну оснащеність, вартість основних фондів, рівень рентабельності та обсяги виробництва продукції (робіт, послуг), згідно з додатком;

3) умови, показники та розміри преміювання. При цьому максимальний розмір премії не може перевищувати розміру посадового окладу керівника підприємства (об`єднання державних підприємств).Аналіз зазначених положень нормативного акту не вказує на наявність повноважень керівника органу місцевого самоврядування на встановлення доплат за суміщення посад і виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника для керівника підприємства чи обмежень таких доплат. Законодавство також не встановлює обмежень щодо суміщення посад керівника комунального підприємства.

Пунктом 1 Постанови КМУ №859 від 19.05.1999 року «Про умови і розмір оплати працівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності та об`єднань державних підприємств» надано право керівникам органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств встановлювати виключні умови оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, умови оплати праці керівника ДП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» визначаються у контракті, який укладається власником майна Херсонською обласною радою і керівником, однак після закінчення дії контракту з ОСОБА_1 у 2008 році новий контракт з ним не укладався, а розпорядженням голови обласної ради від 13 квітня 2012 року №28 на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків начальника ДП «Генічеське БТІ» без визначення умов оплати праці.

Відповідно до положень статті 105 КЗпП України працівникам, які виконують на підприємстві, в установі , організації поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, проводиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Розмір доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюється на умовах, передбачених у колективному договорі.

Відповідно до умов колективного договору, укладеного між адміністрацією Генічеського ДБТІ і трудовим колективом, зареєстрований в Генічеській райдержадміністрації за реєстраційним № 21/04.9 від 16.05.2006, розділ 4 «Оплата праці» , п.4.1 Установити на підприємстві почасово-преміальну систему оплати праці; заробітна плата нараховується працівникам бюро згідно штатного розкладу; проводити перерахунок тарифної ставки в зв`язку зі змінами мінімальної заробітної плати всім працівникам підприємства.

Наказами: №28 від 05.07.2013 року «Про затвердження штатного розпису на 2013 рік», №2 від 08.01.2014 року «Про затвердження штатного розпису на 2014 рік №1 від 05.01.2015 року «Про затвердження штатного розпису на 2015 рік» визначено розмір посадового окладу, доплат і премій начальника, посадовий оклад юриста., у штатному розкладі на 2014 рік передбачено доплату ОСОБА_1 у розмірі 100% посадового окладу юриста за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Виходячи з обставин, якими позивачі обґрунтували позовні вимоги у вказаній частині, не оспоренні факту виконання ОСОБА_1 обов`язків тимчасово відсутнього працівника, відсутні підстави вважати, що виплатою ОСОБА_1 доплат за суміщення посад на суму 72 961.00 грн і перерахування єдиного соціального внеску в сумі 27 564,68 грн підприємству завдано збитки на загальну суму 100 525,68 грн., тому позовні вимоги у зазначеній частині задоволенню не підлягають, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання позивачів на отримання ОСОБА_1 за січень травень 2015 року заробітної плати на 6 881,31 грн. більше, ніж йому нараховано до видачі за вказаний період, що встановлено рішенням суду постановою Херсонського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, справа № 654/3932/16-ц, і як наслідок заподіяння підприємству матеріальних збитків, не заслуговує на увагу і підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до положень частини 3 статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

З матеріалів справи вбачається , що Генічеському БТІ про отримання ОСОБА_1 надлишкових коштів заробітної плати у 2015 році було відомо ще у 2017 році, коли останнє звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів, що встановлено рішенням Генічеського районного суду від 10 жовтня 2017 року, справа №653/3932/16-ц, тому позивачами пропущено строк позовної давності щодо стягнення 6 881,31 грн матеріальної шкоди, як зайво отриманої заробітної плати.

3.Не прийняття ОСОБА_1 управлінських рішень ( несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати праці, невжиття зменшення заборгованості з оплати праці) призвело до витрачання додаткових коштів, згідно рішень суду, на сплату звільненим працівникам за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди на загальну суму 173 143,42 грн ( абз. 1 стор.23)

Дане порушення згідно Акту ревізії від 09.01.2019 підтверджується реєстром стягнень за час затримки розрахунку у Додатку 21 до Акта. (т.1 а.с.23).

Разом з тим позивачами не долучено Додаток 21 до Акту ревізії, суду не надано реєстр стягнень за рішеннями суду.

Долучені до позову рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 березня 2016 року у справі №653/624/16-ц і від 02 березня 2016 року у справі №653/422/16-ц, які, як зазначили позивачі, включені до реєстру стягнень за рішеннями суду, що є Додатком 21 до Акту ревізії, свідчать про стягнення з КП «Генічеське БТІ» на користь позивачів заборгованості із заробітної плати за період з 01.08.2014 по 01.06.2015 у сумі 6115 грн та 1757,58 грн відповідно.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 134 КЗпП матеріальна відповідальність у повному розмірі заподіяної з вини працівника шкоди підприємству настає у випадку, коли керівник підприємства винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків виплати.

Зі змісту вище зазначених судових рішень не вбачається, що крім заборгованості із заробітної плати підприємством сплачено позивачам компенсацію за порушення строків її виплати.

Разом з тим, зі змісту Акту ревізії вбачається, що в суму 173 143,42 грн входять виплати, здійснені за рішенням суду у справах №653/1694/15-ц та №653/1238/16-ц про стягнення із підприємства на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 30 208,72 грн і 23 437,80 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн., всього на загальну суму 53 646, 52 грн., нарахування на фонд заробітної плати 17 719,81 грн; за рішеннями суду у справах № 653/2118/15-ц , у справі №653/1975/16-ц про стягнення на користь ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу і моральної шкоди на загальну суму 42 132,06 грн.

За вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що винними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 173 143, 42 грн.

Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону , фактичних обставинах справи, і висновки суду у вказаній частині не спростовують.

4.У порушення п.1,3 ст.9 Закону №996, п.п.2.2 Положення №88, п.4.4 Статуту від 04.10.2012 року, п.3 Постанови КМУ від 19.05.1999 №859 за відсутності наказів здійснювалося нарахування і виплата премій ОСОБА_1 за наявності заборгованості по заробітній платі перед працівниками підприємства : 2013 рік 13 396 грн, 2014 12 689грн, 2015 7010 грн, всього 33 095 грн.(Додаток 10 до Акту ревізії від 09.01.2019). (стор. 13 Акту). Із Додатку 10 до Акту ревізії вбачається нарахування і виплата ОСОБА_1 премій на загальну суму 33 095 грн.

Разом з тим, із Акту ревізії вбачається, що нарахування і виплата премій без видання наказів працівникам підприємства за період 2013 -2016 роки становить 203 014,11 грн.

Про факти отримання ОСОБА_1 щомісячних премій підприємству було відомо ще у 2017 році, що підтверджується рішенням Генічеського районного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №653/3932/16-ц за позовом КП «Генічеське БТІ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - щомісячних премій (т.3 а.с.)

Таким чином, слід дійти висновку, що позивачами пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

5.Порушення п.1, 3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.2 Положення №88 від 24.05.1995 року, п.4.4 Статуту підприємства від 04.10.2012 року ОСОБА_1 , що призвело до матеріальної шкоди на суму 82 633,07 грн, із яких 61 346 грн (Додаток 17 до Акту) і 21 287, 07 грн зайво сплаченого ЄСВ.( абз.12,13 стор.17, абз.4 стор.18 Акту ревізії).

Згідно Акту ревізії від 09.01.2019 вбачається, що у період з серпня 2013 по квітень 2015 року Підприємством здійснено нарахування оплати за послуги, згідно неналежним чином оформлених актів виконаних робіт, тобто за відсутності документального підтвердження виконаних робіт на загальну суму 61 346грн (реєстр оплачених трудових угод, які укладені з порушенням законодавства Додаток 17 до Акту). Порушення допущені колишнім в.о. начальника БТІ і колишнім головним бухгалтером підприємства, якою прийнято до оплати послуги без належного оформлення та підтверджуючих документів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що на момент його звільнення були у наявності всі документи по трудовим угодам акти виконаних робіт, за актом передачі документація підприємства не передавалася, відсутність певних документів, зокрема, актів виконаних робіт, вважає наслідком «рейдерського» захоплення посади начальника.

Колегія суддів вважає, що неналежне документальне оформлення цивільно-правових угод, відсутність на деяких актах підпису сторони не спростовує факту господарської операції, виконання роботи, отримання виконавцями коштів, жодна сторона зазначених угод не заперечувала виконання цих робіт, відповідальність щодо прийняття неналежним чином оформлених документів та здійснення на їх підставі оплати відноситься до повноважень головного бухгалтера, тому відсутні підстави вважати, що винними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальну шкоду .

6.Порушення п.10 ст.78 Господарського кодексу України, п.1 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2, п. 2.2 Положення №88 від 24.05.1995 року, п.4.4 Статуту підприємства від 04.10.2012 року ОСОБА_1 , що призвело до матеріальних збитків на суму 2100 грн ( абз.3-11, стор. 47, 48 Акту ревізії) Здійснення підприємством у квітні 2013 року витрат у вигляді пожертви (благодійної допомоги) на суму 2100 грн : згідно листа ХОО Товариства Червоного Хреста України за № ЛЗ/16/8/-9 на виконання наказу начальника підприємства від 04.04.2013 №16 перераховано грошові кошти в сумі 300 грн; 17.04.2013 підприємством на виконання наказу начальника від 17.04.2013 №18 ВБР Сприяння Державній пожежній охороні перераховано грошові кошти у вигляді благодійної допомоги в сумі 1800 грн.

Відповідно до п.3.4 Статуту підприємства: підприємство розпоряджається комунальним майном за погодженням із власником майна або органом уповноваженим управляти комунальним майном.

Статті 75, 74 Господарського кодексу регулюють питання розпорядження майном державного комерційного підприємства.

Згідно Статуту Генічеське БТІ є комунальним госпрозрахунковим підприємством, статутний фонд комунального підприємства складає -00.грн, засновником Херсонською обласною радою будь-яке майно на праві господарського відання комунальному підприємству не передавалося. Вказані норми Господарського кодексу спірні відносини не регулюють.

Враховуючи, що вище зазначені суми були перераховані БТІ, як благодійна допомога, відсутні підстави вважати, що ці обставини свідчать про розпорядження майном підприємства без згоди власника, та заподіяння матеріальної шкоди.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в мотивувальній частині зміні, з викладенням у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року в мотивувальній частині змінити, виклавши в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Повний текст постанови складено, з урахуванням відпустки члена колегії, 24 грудня 2021 року.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.М. Полікарпова

Л.В. Пузанова