Справа № 137/1014/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Красномовець Н.П.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - адвоката Зайця Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Літинського районного суду Вінницької області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що з 2014 року заявник розірвала шлюб із заінтересованою особою - ОСОБА_2 , однак продовжують спільно проживати в спільному будинку по АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що під час спільного проживання ОСОБА_2 постійно її ображав нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявник декілька разів викликала поліцію,деякі обставини були зафіксовані. Постійні побиття з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву їхніх відносин та розірвання шлюбу, але сторони вимушені проживати в одному будинку. Попри розірвання шлюбу, ОСОБА_2 весь час переслідує заявника, погрожує розправою, як тільки вона приходить до дому, не дає спокійно пересуватися по її частині будинку. Заявниця була змушена вимушена поставити камери відео нагляду оскільки знаходиться в постійному страху. Крім того, це все бачать їхні спільні діти та їх психіка руйнується. Упродовж 2020-2021 років заявник багато разів зверталася до органів поліції і лише чотири звернення було зафіксовано, які не містили в собі ознак кримінального правопорушення, і лише одне звернення від 06.05.2021 було внесено до ЄРДР за № 00135 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Дана обставина про розгляд кримінального проступку не зупинила ОСОБА_2 , він постійно погрожує заявнику розправою та погрожує помститися.

За час домашнього насилля заявник втратила здоров`я, має пригнічений стан, постійно має відчуття страху за себе, своїх дітей та рідних.

Таким чином, вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства.

За наведених обставин просить суд застосувати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком до 6 місяців із застосуванням тимчасових обмежень.

Представник заінтересованої особи - адвокат Заєць Б.В. подав до канцелярії суду заперечення на заяву про видачу обмежувального припису (а.с. 35-36) , котрими зазначив, що всі звинувачення є безпідставними, доказів на обґрунтування своїх вимог заявник не надала. За наведених підстав просив суд відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

17.09.2021 заявницею ОСОБА_1 подано заперечення на заперечення (а.с. 64-67) де остання викладає аргументи відповідно до яких просить критично оцінити заперечення та докази, які буди надані представником заінтересованої особи, а її заяву про видачу обмежувального припису задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні Заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити, мотивуючи тим, що вона являється власником домогосподарства по АДРЕСА_1 . Співвласником являється також і заінтересована особа ОСОБА_2 .. Зазначає, що ОСОБА_2 не дає спокійно жити, використав всю воду із криниці. Хоча заявник поставила камеру відеонагляду, однак ОСОБА_2 на камеру нічого не робить. ОСОБА_2 забрав ключі від гаража , заявник не може взяти пилку, косу. Зазначила, що у неї з ОСОБА_2 не визначений порядок користування спільним майном.

Представник заявника - адвокат Красномовець Н.М. заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Представник заінтересованої особи - адвокат Заєць Б.В. просив відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, адже його довіритель буде позбавлений права користування спільним майном. Звернув увагу на те, що між сторонами наявний спір щодо нерухомого майна, котрий наразі переглядається судом апеляційної інстанції. Вказав , що ОСОБА_1 дійсно зверталась до поліції зі скаргами на дії ОСОБА_2 , однак її звернення не знаходили підтвердження. Насильства зі сторони свого довірителя не вбачає. Вважає, що заявнику не подобається порядок користування спільним майном.

Вислухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідями органу поліції (а.с. 5-8) заявник зазначає ту обставину, що зверталась зі скаргою на протиправні дії ОСОБА_2 .

Згідно обвинувального акту від 08.06.2021 (а.с. 9-11) ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Потерпілими зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Консультативним висновком спеціаліста (а.с. 13) заявнику 28.07.2021 встановлено діагноз - «нетоксичний одновузловий зоб». Зазначена інформація також підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 15) відповіддю на звернення адвоката за № 522/01 від 09.07.2021 (а.с. 16).

Випискою із медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 14) вказується про те, що ОСОБА_1 07.05.2021 зверталась до лікаря-психіатра та їй встановлено діагноз «Стресовий, постравматичний розлад».

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 (а.с. 19) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10.06.2021 (а.с. 38) ілюструється наявність спору між заявником та заінтересованою особою щодо поділу майна.

Листом за № 50-199-21 від 12.05.2021 (а.с. 40) ОСОБА_2 зазначає, що звертався до правоохоронних органів зі скаргою на протиправні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 ..

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 42) з 20.05.2021 по 28.05.2021 ОСОБА_2 перебував на лікуванні із діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма».

Відповідно до заяви від 06.10.2020 (а.с. 43) ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів та просив провести профілактичну бесіду щодо неправомірних дій ОСОБА_1 .

Характеристикою Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 918 від 05.07.2021 (а.с. 46) зазначається про те, що відносно ОСОБА_2 до селищної ради компроментуючі матеріали не надходили.

Відповідно до характеристики ФОП ОСОБА_5 від 09.09.2021 (а.с. 47) ОСОБА_2 працює на посаді водія. За час перебування на посаді водія зарекомендував себе позитивно. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від колег по роботі не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом. Постійно прагне до самовдосконалення.

Судом враховано, що ОСОБА_1 обґрунтовуючи вимоги зазначила, що ОСОБА_2 систематично чинить психологічне і фізичне насильство, тому існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником і як жертва, вона потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»)

Проте, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надала.

Суд враховує, що в матеріалах справи наявні лише звернення зі скаргами на дії ОСОБА_2 і відсутні докази щодо притягнення останнього до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Інші належні і допустимі докази на підтвердження систематичного вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій відносно ОСОБА_1 , а також ризиків подальшого вчинення дій щодо домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, в матеріалах справи відсутні.

При прийнятті рішення за результатами розгляду заяви судом була врахована практика викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2021 у справі № 761/27704/20, де суд прийшов до висновку, що звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Верховний Суд також зазначив, що звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України).

Таким чином, заявником не було доведено, що вона є особою, яка постраждала від насильства з боку ОСОБА_2 і потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази в сукупності, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника, суд дійшов висновку, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82,258-265, 268, 350-5, 350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.