Справа № 673/568/18
Провадження № 2/673/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р. м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань Демчишиній Н.Г.

з участю представника позивача за первісним позовом адвоката Довгаля П.С. та представника відповідача-позивача за зустрічним позовом адвоката Косюк С.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднану цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю Органу опіки і піклування Деражнянської міської ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 , про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю Органу опіки і піклування Деражнянської міської ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з вимогою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у належній ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок їхньої відсутності без поважних причин понад один рік, тому що факт реєстрації відповідача, на думку позивача, ускладнює для останнього оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та вчинення правочинів щодо належної йому власності.

Ухвалою судді від 20.04.2018 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

22.04.2019 року до Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 , про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням.

Ухвалою від 06.05.2019 року даний позов прийнято до розгляду іншим складом суду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. В подальшому справу було передано для вирішення питання про об`єднання з первісним позовом.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року продовжено спільний розгляд первісного та зустрічного позовів даним складом суду.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Довгаль П.С. вимоги поданого ним позову підтримав та просив суд задовольнити його із викладених в ньому підстав, заперечуючи при цьому проти задоволення зустрічних позовних вимог.

В свою чергу, представник відповідача за первісним позовом адвокат Косюк С.М. вимоги поданого нею зустрічного позову підтримала та просила суд задовольнити його із викладених в ньому підстав, заперечуючи при цьому проти задоволення первісних позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 06 квітня 2005 року приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області за реєстровим номером 902, зареєстрованого в Деражнянському ГМП «Інвентаризатор 29.04.2005 року за № 10276780, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Так, дійсно відповідач ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 у зареєстрованому 04 червня 2005 року шлюбі, який за рішенням Деражнянського районного суду від 08.12.2016 року було розірвано, у зв`язку з чим сімейні відносини між сторонами були повністю припинені і з того часу вони проживаємо окремо (а.с.11).

З серпня 2016 року по теперішній час у належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідач ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично з часу реєстрації та до цього часу за цією адресою не проживають та особистих речей у квартирі не зберігають, а з серпня 2016 року перейшли проживати у квартиру АДРЕСА_2 , що являється підставою для втрати ОСОБА_2 та її дитини права користування належним позивачу житлом (Довідка від 16.03.2018 року, а.с.8).

Факт того, що відповідач не проживає у належній ОСОБА_1 квартирі за вказаною адресою з серпня 2016 року до цього часу підтверджується складеними з участю його сусідів та представників селищної ради актами обстеження житлово-побутових умов від 05 січня 2017 року, 16 березня 2018 року, 07.06.2021 року (а.с.4-5 та 138).

В свою чергу, згідно довідки Лозівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 16.03.2018 року № 40 ОСОБА_3 не навчається у вказаному навчальному закладі з 04.08.2016 року, що побічно також підтверджує факт постійного не проживання ОСОБА_2 з її сином у належній позивачу на праві власності квартирі (а.с.12).

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном».

За ч.1 ст. 321 ЦК України, «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

В свою чергу, статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, зідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Так, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки у судовому порядку.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що реєстрація ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спірному житлі підтверджується виданою виконавчим комітетом Деражнянської міської ради довідкою від 16.03.2018 року № 229 (а.с.8).

В свою чергу, факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі прямо підтверджується її власноручно написаною заявою від 26.04.2019 року на ім`я начальника Служби у справах дітей Деражнянської РДА Стадніка В.В., де вона конкретно зазначає, що з часу розлучення в лютому 2017 року вони спільно з чоловіком не проживають (а.с. 116), а також рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08.12.2016 року, яким встановлено факт спільного не проживання сторін з початку 2016 року (а.с.11).

Так, вирішуючи зустрічний позов, суд критично оцінює поданий відповідачем доказ у виді постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.10.2016 року, якою встановлено факт вчинення 31.07.2016 року у спірному житлі насильства в сім`ї ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 , оскільки в серпні остання вже звернулася з позовом про розірвання шлюбу, а сам згаданий конфлікт, вочевидь, не має відношення до предмету даної цивільної справи, оскільки з часу цього інциденту минуло вже 5 років (а.с.194).

Крім того, суд вважає, що висновок органу опіки і піклування про недоцільність визнання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням від 20.08.2021 року не повно і невірно відображає дійсні обставини справи в частині юридичного права сторін на користування вказаним нерухомим майном, тому суд оцінює його критично і не вважає його достатньою підставою для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 (а.с.228).

Інших належних та допустимих доказів чинення перешкод в користуванні спірним житлом його власником ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_2 та її малолітньому синові в період з лютого 2017 року до часу розгляду справи, представником відповідача ОСОБА_2 надано не було.

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, тому його первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням, задоволенню не підлягає у зв`язку з його цілковитою необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю Органу опіки і піклування Деражнянської міської ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у належній ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок їхньої відсутності без поважних причин понад один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 , про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням, - відмовити.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

Суддя: О. С. Дворнін