ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/10517/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6044/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Кузьмук А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Маркарової С.В.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовної заяви та відзиву на неї

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , третя особа - Управління захисту прав споживачів Головного управління Держспоживслужби в Одеській області про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та компенсацію завданої моральної шкоди (т.1 а.с.1-9).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 19 жовтня 2018 року вона уклала договір купівлі продажу з ФОП ОСОБА_3 , предметом якого був товар 4 міжкімнатні дверні блоки у комплекті з фурнітурою, послуги їх доставки та монтажу. Позивачка стверджувала, що виконала умови договору, оплативши за товар та послуги загальну суму коштів в розмірі 46 650 грн. Наступного дня після монтажу (06 грудня 2018 року) на дверях виявились суттєві недоліки, а саме: невідповідність кольору дверних блоків та складових (лиштви) заявленому; якість дверних блоків та складових не відповідають зразку, який розміщений на вітрині продавця; наявність багаточисельних відколів шпону, множинних тріщин по усій поверхні лиштви; наявність тріщин на з`єднаннях лиштви, а в деяких місцях лиштва тріснула навпіл; декоративне скло складене зі шматочків, а у місцях його монтажу значні зазори, які перевищують більш 3 мм, на дверному полотні множинні сліди від монтажної піни; фурнітура бренду «SISTEM IDA» бракована, а у місцях їх з`єднання перетиснуті ручки (перепад зазору від 0 до 2 мм), наявність значних подряпин на ручках; монтажні роботи дверних блоків також були неналежної якості, виконувались некваліфікованим спеціалістом, що призвело до часткового пошкодження дверей та елементів їх конструкцій, і як наслідок призвело до зміни товарного вигляду усіх дверей.

В результаті тривалих переговорів між сторонами, відповідач відвантажив для заміни частину конструкцій дверей, які також виявились з дефектом. 25 лютого 2019 року позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією щодо пропорційного зменшення вартості ціни товару у розмірі 20 000 грн., в чому їй було відмовлено. Враховуючи наявність істотних недоліків товару протягом гарантійного строку, які виникли з вини виробника товару (продавця), 15 березня 2019 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою пропозицією про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених нею коштів, в чому їй також було відмовлено.

Позивач стверджувала, що внаслідок неналежного виконання договору їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях через незручності, які вона зазнала у зв`язку з недобросовісною поведінкою продавця та небажанням усунути недоліки товару; не в змозі завершити ремонт у квартирі; порушені звичайного укладу життя через необхідність постійного з`ясування спірного питання із відповідачем.

На підставі наведеного позивачка просила суд розірвати договір № 157 від 19 жовтня 2018 року та стягнути з відповідача на її користь:

- кошти у якості повернення сплаченої за товар неналежної якості у розмірі 46 650 грн.;

- моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.;

- витрати на поштові послуги 30 грн.;

- неустойку у розмірі 39 904 грн.

У разі задоволення позовних вимог, просила перерахувати кошти на її картковий рахунок.

У відзиві на позов ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, просила суд залишити позовні вимоги без задоволення. Зазначала, що позивачем не доведено, що доставлений 05 грудня 2018 року товар був неналежної якості, а навпаки ОСОБА_2 прийняла товар та сплатила за нього залишок коштів без жодних зауважень, чим підтвердила, що колір товару відповідає заявленому, а дефектів на товарі не виявлено. Відповідач заперечувала проти організації та надання послуг з монтажних робіт позивачці, зауваживши, що на монтаж складається додатковий договір, який між сторонами не укладений. Позивачем не надано суду доказів, що придбаний нею товар мав істотні недоліки та не міг використовуватись. Відносно відшкодування моральної шкоди заперечувала з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, посилаючись на відсутність такої умови в укладеному між сторонами договорі, що виключає можливість її відшкодування в договірних відносинах (т.1 а.с.45-50).

У відповіді на відзив позивачка, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність заперечень відповідача, які не відповідають дійсності, просила суд задовольнити її позов у повному обсязі (т.1 а.с.98-105).

Третя особа надала суду письмові пояснення, в яких не висловила свого ставлення до позовної заяви, просила розглядати справу за її відсутності (т.1 а.с.28-32,130-131).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2020 року позов задоволено частково (т.1 а.с.200-205).

Договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2018 року за №157, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені нею грошові кошти у розмірі 46 650 грн., компенсацію моральної шкоди 1 000 грн. та судові витрати в розмірі 30 грн. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.

Встановлено порядок виконання судового рішення, за яким стягнуті на користь позивача за судовим рішенням грошові кошти підлягають перерахуванню на картковий рахунок ОСОБА_2 , а позивач зобов`язана повернути ФОП ОСОБА_1 чотири комплекти вхідних міжкімнатних дверей GRAND WOOD (з фурнітурою та замками).

Судове рішення мотивовано тим, що істотний недолік товару визнаний відповідачем вчиненням ним дій по заміні неякісного товару, який згодом також виявився неякісним, що підтверджується фотознімками і відеозаписом спірного товару, наданими позивачем суду. Відповідач не довела суду обґрунтованість своїх заперечень, хоча в силу Закону України «Про захист прав споживачів» тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Крім того, відповідач ухилилась від проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 05 лютого 2020 року, тому в силу ст.109 ЦПК України суд визнав факт істотного недоліку спірного товару із застосуванням наслідків, визначених Законом України «Про захист прав споживачів» таких як розірвання спірного договору та стягнення на користь позивача вартості спірного товару та послуг в розмірі 46 650 грн.

Враховуючи ступінь страждань позивача, які полягають в отриманому стресі, порушені звичайного укладу життя через необхідність постійного з`ясування спірного питання із відповідачем, вимушеному звернення за захистом порушеного права до суду, компенсацію моральної шкоди суд оцінив в 1 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, суд виходив з того, що позивачем не надано суду належного та обґрунтованого розрахунку в цій частині.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26 січня 2021 року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 588,38 грн. (т.2 а.с.23-24).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (т.1 а.с.231-238а).

В обґрунтування скарги зазначила, що рішення суду є недостатньо мотивованим та необґрунтованим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та має місце невідповідність висновків суд обставинам справи. Зокрема, зазначила, що судом не враховано таке:

- оплата за замовлення була здійснена позивачем в повному обсязі, що в свою чергу підтверджує відсутність претензій на той період з боку позивача до відповідача;

- позивачем не надано жодного доказу того, що доставлений 05 грудня 2018 року товар був пошкоджений або неякісний, або не відповідав замовленим характеристикам, зокрема був не належного кольору, що продукція, яка була поставлена відповідачем, мала заводський брак, а не була пошкоджена у результаті неправильного, непрофесійного монтажу або неналежного використання, або не була пошкоджена самим позивачем;

- у товарному чеку №157 від 19 жовтня 2018 року не має жодної вказівки на те, що сторонами обумовлено умови монтажу та що позивачка оплатила вартість монтажу. На монтаж складається додатковий договір, який не укладено між сторонами, позивачу відповідачем не було рекомендовано майстра-монтажника. Зазначала, що неякісна установка може призвести до псування продукції та втрату останньою функціональних характеристик. Сума сплачена за монтаж дверей (3 200 грн.) не доведена позивачем належними доказами;

- заміна продукції відповідачем не свідчить про визнання останнім факту неякісного товару, оскільки така заміна була запропонована з метою високої довіри клієнтів до продукції та послуг ФОП ОСОБА_1 ;

- позивачем не надано доказів, що придбані нею міжкомнатні дверні блоки та фурнітура мали істотні недоліки та не могли використовуватися. Фактично позивач впродовж певного періоду часу користувалася замовленою продукцією, а зараз відмовляється від заміни товару та бажає отримати лише гроші, повернувши продавцю продукцію, яка вже була у вжитку і яку продати неможливо;

- відшкодування моральної шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також умовами договору. Умовами договору, укладеного між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне його виконання. В позовній заяві не зазначено чи була завдана будь-яка шкода життю, здоров`ю чи майну ОСОБА_2 внаслідок недоліків продукції відповідача у відповідності до вимог Законів «Про захист прав споживачів» та «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції». На підтвердження своєї вимоги позивачем не надано жодного доказу.

Як на порушення норм процесуального права вказувала на несвоєчасне надіслання судом до ЄДРСР вступної та резолютивної частини судового рішення та відсутність повного тексту в реєстрі, чим порушено принцип верховенства права. Зазначала, що абсолютне небажання суду сприяти справедливому розгляду справи, встановленню істинних обставин, а також дотримання прав всіх учасників судового процесу, підтверджується тотальним ігноруванням доказів і доводів наведених відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість та не суттєвість доводів апеляційної скарги та ухвалення судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін. Зазначала, крім доводів, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив на позов, що:

-відповідачка зловживає процесуальними правами під час розгляду справи;

- у змісті апеляційної скарги відсутня будь-яка інформація щодо ухилення нею від виконання ухвали суду про призначення експертизи;

-обов`язок доказування у справах цієї категорії покладається на продавця;

- 31 жовтня 2019 року ФОП ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність та з 01 листопада 2019 року її магазин на АДРЕСА_1 - припинив свою діяльність, а станом на 20 вересня 2020 року знов відкрила ФОП;

- на підтвердження домовленості здійснення монтажу з відповідачем, позивачем надано товарний чек №157 від 19 жовтня 2018 року, скріншот переписки у месенджері Viber позивача з відповідачем з робочого номеру телефону та електронні докази з переписки;

- вартість монтажу підтверджується товарним чеком, підписаним відповідачем;

- доводи, що розрахунок за товар свідчить про належну якість товару і відсутність претензій, не ґрунтується на правовій основі;

- недоліки товару виникли напротязі гарантійного строку;

- відшкодування моральної шкоди ґрунтується на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів» та підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц;

- доводи щодо порушення судом норм процесуального права не відповідають дійсності (т.2 а.с.45-84).

У письмових поясненнях відповідач заперечувала проти доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначала, крім доводів викладених в апеляційній скарзі, що експертиза судом була призначена з власної ініціативи, відповідач заперечувала проти проведення з огляду на свій скрутний матеріальний стан. Змушення сплатити за експертизу при відсутності такої матеріальної можливості є грубим порушенням основоположних прав та свобод людини, тому несплата експертизи з боку відповідача не може бути розцінена як умисне уникнення відповідальності або зловживання процесуальними правами. Робота магазину та його закриття не має жодного відношення до обставин справи. Надані позивачем роздруківка з телефонної переписки не є належним доказом у справі, оскільки містить особисту переписку, на оприлюднення якої відповідач не давала згоди (т.2 а.с.131-137).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 , представника в її інтересах ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду в частині відмови у стягненні неустойки сторонами не оскаржено, тому відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Встановлені судом фактичні обставини справи

19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 замовила у ФОП ОСОБА_1 послуги з виготовлення, доставки, монтажу міжкімнатних дверей та придбала фурнітуру, що підтверджується товарним чеком №157 від 19 жовтня 2018 року.

Так, позивач замовила/придбала на загальну суму 43 200 грн. такі товари:

- міжкімнатні двері моделі Cristie 800*2000, шпон-біанко, скло- карамель, лиштви обидві сторони, добір-50 - 9 300 грн.;

- міжкімнатні двері моделі Cristie 800*2000, шпон-біанко, скло- карамель, лиштви обидві сторони, добір-45 - 9 300 грн.;

- міжкімнатні двері моделі Cristie 600*2000, шпон-біанко, скло- карамель, лиштви обидві сторони, добір-60 - 9 300 грн.;

- міжкімнатні двері моделі Cristie 600*2000, шпон-біанко, скло- карамель, лиштви обидві сторони, добір-45 9 300 грн.;

- фурнітуру: замок магніт, колір хром, кількість- 4 шт.; петлі приховані, колір хром, кількість- 8 шт.; system ida, колір хром, кількість- 4 шт.; WC кількість -3 шт. на загальну суму 6 000 грн.

Загальна сума заказу товару складає 43 200 грн., з яких позивач повинна була внести аванс у розмірі 30 000 грн. (т.1 а.с.12).

19 жовтня 2018 року позивачкою сплачено частину авансу у розмірі 26 000 грн, про що відповідачем власноруч зроблено запис на товарному чеку та проставлений підпис (т.1 а.с.12).

За умовами виконання заказу, зазначено у чеку:

-виконавець зобов`язується здати дверні блоки у строк 45 робочих днів в належній якості;

-замовник приймає дверні блоки та перевіряє їх на якість і кількість замовлених виробів;

- по факту приймання дверних блоків замовник зобов`язався оплатити залишок суми замовлення;

- виконавець виконує гарантійне обслуговування дверних блоків 1 рік з моменту відвантаження;

- монтаж здійснюється тільки після сплати залишку за двері по товарному чеку. При цьому, зазначено, що монтаж у вартість товарного чеку не входить та обумовлена вартість монтажу 800 грн. за 1 двері. Вартість доставки - 250 грн. (т.1 а.с.12).

22 жовтня 2018 року позивач внесла залишок авансу у розмірі 4 000 грн., про що на товарному чеку здійснено власноручний запис та підпис відповідачем (т.1 а.с.12).

05 грудня 2018 року після відвантаження та монтування товару ОСОБА_4 сплатила відповідачу 13 450 грн., з яких:

- 13 200 грн. залишок вартості товару;

- 250 грн. вартість доставки;

- 3 200 грн. вартість монтажних робіт.

Відтак, за товар та послуги з доставки та монтажу позивачем сплачено 46 650 грн.

Відповідачем визнано сплату позивачем в повному обсязі за товар та послугу з його доставки. Щодо надання послуг з монтажу та оплати вартості цих робіт відповідач заперечує.

05 грудня 2018 року комплект дверних блоків (4 одиниці) та фурнітура були відвантажені позивачу за адресою: АДРЕСА_2 . В той же день було здійснено монтаж дверей.

Починаючи з 06 грудня 2018 року, позивач здійснювала переписку з відповідачем щодо неналежної якості товару та можливих способів їх усунення (т.1 а.с.63-97, т.2 а.с.85-94).

Як зазначає позивач, 24 грудня 2018 року та 09 січня 2019 року відповідач прибула на об`єкт, де були установлені спірні двері, та відібрала товар для заміни.

29 січня 2019 року та 01 лютого 2019 року позивач отримала частину товару для заміни, який також виявився з дефектом, а саме у місцях з`єднання тріщина тощо.

25 лютого 2019 року з`явились нові дефекти мікротріщини на з`єднанні лиштви, шпоні та тріщини у складових полотна дверей, здуття шпону тощо (фото т.1 а.с. 23).

25 лютого 2019 року позивач направила відповідачу письмову претензію щодо зменшення вартості ціни товару, на яку 26 лютого 2019 року отримала відмову у її задоволенні (т.1 а.с.13,14).

15 березня 2019 року ОСОБА_2 направила ФОП ОСОБА_1 претензію щодо розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої суми за неякісний товар (т.1 а.с.18,19).

25 березня 2019 року ФОП ОСОБА_1 листом запропонувала позивачці зробити заміну усіх елементів дверних блоків (лиштва, частини коробу), які на думку позивача, не є якісними, в строки встановлені виробництвом 30 робочих днів (т.1 а.с.20).

Виявлені недоліки полягають в наступному: колір дверних блоків та складових (лиштви) не відповідав заявленому (заявлений колір біанко), а фактично біло-сірий; якість дверних блоків та кольору не відповідали зразку, який розміщений на вітрині продавця; відклеєний шпон на лиштві (4 шт.); відклеєний шпон на панелі дверного блоку (1 шт.); численні відслоювання, сколи шпону на усіх конструкціях дверних блоків та множинні тріщини по усій поверхні лиштви; розклеєні з`єднання лиштви; декоративне скло складено зі шматочків, а у місцях його монтажу значні зазори, які перевищують більше 3 мм та рваний шпон в місцях монтажу; пошкоджений шпон (численні сколи) на конструкціях дверних блоків (3 шт.); деформована та тріснута панель фальш дверей; фурнітура бракована, наявні подряпини на ручках; на дверному полотні множинні сліди від монтажної піни. Наявність недоліків позивач підтверджує фотознімками спірного товару, відеозаписом, наявними в матеріалах справи (т.1 а.с.23,59-60, 179-182).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 05 лютого 2020 року за ініціативою суду у справі призначена судова товарознавча експертиза, на вирішення якої поставлені питання:

1.Чи наявні недоліки в товарі - вхідних міжкімнатних дверях «GRAND WOOD» з фурнітурою та замками, які зазначені в товарному чеку № 157 від 09 жовтня 2018 року (судом помилково зазначена дата «09», вірно- «19») (а.с.12), що встановлені за адресою: АДРЕСА_2 в ЖК «29 Перлина» ?

2. Яким є характер пошкоджень, виявлених на спірному товарі?

3. Якою є причина недоліків товару (виробнича, монтаж, недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб) ?

4. Чи є виявлені недоліки істотними (які не можна усунути, усунення пов`язано із непропорційними витратами або затратами часу, виявляються неодноразово, з`явились знов після усунення) ?

Оплата за проведення експертного дослідження покладено на сторони в рівних частках (т.1 а.с.138-142).

27 лютого 2020 року судовий експерт надав суду рахунок на оплату вартості експертного дослідження та клопотання про надання додаткових документів та вирішення питання щодо прибуття експерта і забезпечення безперешкодного доступу до об`єкту дослідження (т.1 а.с.145-147).

10 березня 2020 року представник відповідача отримав копію рахунку та клопотання експерта, а представник позивача 11 березня 2020 року (т.1 а.с. 147 зворот).

05 травня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення експертизи за державні кошти, у зв`язку з відсутністю можливості оплатити вартість експертизи (т.1 а.с.148-148а).

27 травня 2020 року представник позивача надав суду копії документів, наявних у нього, на виконання клопотання експерта та копію квитанції про сплату рахунку за проведення експертного дослідження (т.1 а.с.149-162).

02 червня 2020 року експертна установа направила повторно клопотання експерта про надання додаткових документів для проведення дослідження (т.1 а.с.163-164).

Ухвалами Малиновського районного суду м.Одеси від 09 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про звільнення від сплати вартості експертного дослідження та справа повернута експертній установі для виконання ухвали суду від 05 лютого 2020 року (т.1 а.с.166-167, 168).

Ухвала суду про призначення експертизи залишилась без виконання, у зв`язку з відсутністю оплати вартості проведення експертизи в повному обсязі (т.1 а.с.183).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Статтею 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Відповідно до ч.1 ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Частиною 2 ст.678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Статтею 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Статтею 7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Положеннями ст.709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.

Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача (ч.3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 цього Закону гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Отже, підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар є істотний недолік цього товару.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п.12 ч.1 ст.1 Закону).

З товарного чеку від 19 жовтня 2018 року вбачається встановлення гарантійного строку на протязі 1 року з моменту відвантаження (т.1 а.с.12).

05 грудня 2018 року товар було поставлено за місце призначення та здійснено монтажні роботи.

Про виявлені недоліки позивачка повідомила продавця, а 25 лютого 2019 року та 15 березня 2019 року звернулась вже з письмовими претензіями (т.1 а.с.13,18,23,63-97).

Зібраними у справі доказами підтверджено факт продажу відповідачем позивачу товару з недоліками, що суттєво впливає на якість товару, протягом тривалого часу продавець не усунув належним чином виявлені недоліки (т.1 а.с.23, 58-97, 179-182). Вказані обставини не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Крім того, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, який розцінив дії відповідача щодо добровільної заміни частини елементів товару як визнання наявності недоліків товару, тому не приймає до уваги посилання апелянта, що заміна продукції відповідачем не свідчить про визнання останнім факту неякісного товару, оскільки така заміна була запропонована з метою високої довіри клієнтів до продукції та послуг ФОП ОСОБА_1 .

При цьому доводи апеляційної скарги, що позивачем була здійснена оплата за товар в повному обсязі, що в свою чергу підтверджує відсутність претензій на той період з боку позивача до відповідача не ґрунтуються на правовій основі. В сенсі положень ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття.

Згідно ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Відповідно до ч.14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Аналізуючи наведене, тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на продавця (постанова Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 751/7892/17).

Відповідачка не довела судуналежну якість товару, відсутність в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б її від відповідальності, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення існування недоліку товару не заявляла, тоді як на відповідача згідно закону покладається обов`язок організовувати проведення експертизи, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції. Незважаючи на те, що такий обов`язок згідно абзацу 2 ч.4 ст.17 Закону вказано на досудовій стадії розв`язання спору, проте звернення споживача до суду із відповідним позовом не припиняє такого обов`язку продавця (виконавця, виробника).

Крім того, відповідачка ухилилась від участі в експертизі, призначеної судом першої інстанції, що виразилось у несплаті вартості за проведення експертизи та не наданні документів на вимогу експерта (т.1 а.с.145, 164).

З огляду на положення ст.109 ЦПК України суд першої інстанції визнав факт наявності істотного недоліку товару, для з`ясування якого була призначена експертиза.

Послання апелянта на неможливість визнання належними доказами скріншоти переписки сторін через месенджер Viber, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на постанову Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19 на підтвердження заявлених вимог позивачка надала: скріншоти повідомлень із телефону та планшету і роздруківки переписки з Viber, які суди вважали належними та допустимими електронними доказами.

Судом першої інстанції оцінено наявні в матеріалах справи докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено суду наявність істотного дефекту товару та послуг з монтажу, в той час як відповідачем не доведено, що недоліки виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання, що є процесуальним обов`язком саме відповідача.

Доводи відповідачки про ненадання нею послуг з монтажу дверних блоків спростовуються товарним чеком від 19 жовтня 2018 року та перепискою сторін у Viber.

Так, у товарному чеку зазначено, що монтаж здійснюється тільки після оплати залишку за двері по товарному чеку, монтаж у вартість товарного чеку не входить та зазначена вартість монтажу на 1 двері 800 грн. (т.1 а.с.12).

Тому посилання апелянта на відсутність в товарному чеку умов монтажу є необґрунтованими. Відносно посилання на складання додаткового договору на монтаж, який не був укладений між сторонами, апелянтом не надано жодного доказу укладання ним таких договорів з клієнтами.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з огляду на відсутність такої умови в укладеному договорі, не ґрунтуються на правовій основі.

Так, заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Тобто законодавець вказує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства, зокрема ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Пункт 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на викладене слід зазначити, що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст.ст. 16 та 23 ЦК України і ст.ст. 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц у постанові від 01 вересня 2020 року.

Відтак, посилання апелянта на відсутність в умовах укладеного між сторонами договору умови щодо відшкодування моральної шкоди не звільнює його від відповідальності, яка прямо передбачена законом.

Посилання апелянта на Закон «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» в частині визначення моральної шкоди є безпідставними та ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні закону. Так, вказаний закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. При цьому, положеннями ч.1 ст.5 Закону встановлено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин. Частиною 3 вказаного закону встановлено, що закон не обмежує будь-яких прав потерпілого згідно з договірними чи недоговірними зобов`язаннями, що встановлюють іншу, ніж передбачена цим Законом, відповідальність, зокрема права на відшкодування моральної шкоди або права на відшкодування шкоди в окремих сферах цивільних відносин відповідно до законодавства.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що моральна шкода виразилась у: душевних стражданнях та переживаннях через незручності, які вона зазначала у зв`язку з недобросовісною поведінкою продавця та небажанням усунення недоліків товару. Незручності полягали у тому, на момент подачі позову вона не в змозі завершити ремонт у квартирі. Продавець своїми діями (бездіяльністю) створювала несприятливі умови, які полягали у відволіканні її та членів її родини від догляду за хворою матір`ю її чоловіка, за якою в період з 29 грудня 2018 року по 15 лютого 2019 року вона та члени її родини доглядали та яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, на підтвердження чого надано докази (т.1 а.с.21,22).

Термін «страждання» означає, що дії, які заподіяли шкоду, обов`язково повинні відобразитися у свідомості потерпілої особи й викликати в неї певну психічну реакцію. Страждання викликають певні зміни в житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, збентеженість, переживання, хвилювання, емоційну нестабільність, прояви депресії, погіршення стосунків у колективі, у сім`ї тощо. Іншими словами, зменшення, знищення певного особистого немайнового блага.

Переживання - особлива внутрішня діяльність, спрямована на подолання людиною дисгармонійного емоційного стану, пов`язаного з критичними життєвими ситуаціями, на підвищення гармонійності та свідомості життя.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач зазнав моральні переживання та страждання з приводу придбання у відповідача продукції неналежної якості.

При визначенні розміру компенсації за моральну шкоду на рівні 1 000 грн, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та зроблені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: