Справа № 2-1053/11
Провадження № 4-с/761/70/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Шевченківського районного суду м. Києва у складі

головуючий суддя Мальцев Д.О.,

при секретарі Вознюк Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судуд ивільну справу за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи приватний виконавець Скрипник В.Л., стягувач АТ «Сбербанк», про визнання незаконною відмови і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду зі скаргою на дії приватного виконавця Скрипник В.Л., в якій просив: визнати незаконною відмову приватного виконавця Скрипника В.Л. привести у відповідність до вимог чинного законодавства і закрити виконавче провадження №60183508 проти ОСОБА_1 , відкрите на підставі дублікату виконавчого листа № 2-1053/11, виданого 17.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва і зобов`язати приватного виконавця приватного виконавця Скрипника В.Л. привести у відповідність до вимог чинного законодавства і закрити виконавче провадження №60183508 проти ОСОБА_1., відкрите на підставі дублікату виконавчого листа № 2-1053/11, виданого 17.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Позов мотивовано тим, що 01.10.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. відносно нього відкрите виконавче провадження №60183508 і винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди, про звернення стягнення на майно боржника, про арешт майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Також Відповідачем було накладено арешт на належне йому рухоме та нерухоме майно. Виконавче провадження відкрите на підставі дублікату виконавчого листа № 2-1053/11, виданого АТ «Сбербанк» 17.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва. 26.12.2019 року Відповідачем додатково винесено постанову про арешт коштів Позивача ВП № 60183508 від 26.12.2019 року. 12.2013 року позивач визнаний банкрутом, що підтверджується постановою господарського суду Харківської області № 922/4587/13. 10.12.2019 року він направив приватному виконавцю заяву з вимогою привести ВП № 60183508 у відповідність до чинного законодавства, однак отримав відмову. Дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича прямо і грубо порушують норму ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки виконавче провадження проводиться одночасно з процедурою його банкрутства.

03.02.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

11.01.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Полтавському окружному адміністративному суду забезпечити участь заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції 10 лютого 2021року о 08год.30хв. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул.Дегтярівська, 31а.

03.03.2020 року від АТ «Сбербанк» надійшли пояснення.

17.03.2020 року від приватного виконавця Скрипник В.Л. надійшов відзив.

11.08.2020 року від приватного виконавця Скрипник В.Л. надійшли додаткові пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження №60183508 з примусового виконання виконавчого листа №2-1053, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.10.2018, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» (правонаступником якого є АТ «Сбербанк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 435 639,04 грн.

У серпні 2012 року даний виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавський області до виконання (ВП №33669915).

07.10.2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавський області виконавчий лист №2-1053 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення та направлений поштовим зв`язком на його адресу.

10.05.2018 року АТ «Сбербанк» звернувся до Шевченківського районного суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-1053/11.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року вказану заяву було задоволено та видано 17.10.2018 року стягувачу дублікат виконавчого листа №2-1053/11.

Ухвалою від 10.12.2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у справі №2-1053/11 визнав поважною причину пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновив строк його пред`явлення.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1053/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 17.10.2018 року, було розпочате за заявою АТ «Сбербанк» постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 01.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60183508, якою також постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у порядку статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Цього ж дня приватним виконавцем були винесені постанови:

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій в сумі 256,00 грн;

- про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 643 563,90 грн;

- про арешт майна боржника, якою приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику;

- про звернення стягнення на майно боржника, якою звернуто стягнення на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

П.8 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено закінчення виконавчого провадження у разі визнання боржника банкрутом.

Постановою Господарського суду Харківської області від 10.12.2013 року у справі №922/4587/13 визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого як суб`єкт підприємницької діяльності Виконавчим комітетом Харківської міської ради 05.12.1996, адреса: АДРЕСА_1 , - банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (ЄДРСР №36269127).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд з`ясував, що станом на момент розгляду даного публічно-правового спору справа про банкрутство ОСОБА_1 не завершена.

Таким чином, виходячи вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи, що позивача рішенням суду було визнано банкрутом, виконавче провадження №60183508 підлягає закінченню і закриттю, що державним виконавцем усупереч нормам закону зроблено не було.

Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 391 ЦК України передбачено,що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є найбільш ефективним та сприятиме захисту порушених прав позивача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, вимоги щодо зобов`язання приватного виконавця привести у відповідність виконавче провадження та закрити виконавче провадження не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки суд не може своїм рішенням підміняти повноваження та обов`язки приватних виконавців діяльність яких регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативними актами.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи приватний виконавець Скрипник В.Л., стягувач АТ «Сбербанк», про визнання незаконною відмови і зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову приватного виконавця Скрипника В.Л. привести у відповідність до вимог чинного законодавства виконавче провадження №60183508, відкрите на підставі дубліката виконавчого листа № 2-1053/11, виданого 17.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва і зобов`язати приватного виконавця приватного виконавця Скрипника В.Л. привести у відповідність до вимог чинного законодавства.

У задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: