Дата документу 14.12.2021 Справа № 314/3306/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/3306/20 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/3998/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування заяви зазначала, що з 1991 року по 02 березня 2020 року вони були зареєстровані та проживали однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловік і дружина, за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, їх попередні шлюби були розірвані.

На початку 2012 року ОСОБА_4 захворів онкологічним захворюванням, у зв`язку з чим літом 2012 року зробили операцію і восени того ж року йому призначили групу інвалідності. Після операції ОСОБА_4 змушений був перейти на легку працю, а в подальшому змушений був зовсім звільнитись з роботи, оскільки лікарі заборонили йому знаходитись під сонячним промінням та будь-які фізичні навантаження.

Протягом тривалого часу ОСОБА_1 опікувалася своїм чоловіком ОСОБА_4 , матеріального його забезпечувала, оплачувала його лікування, оскільки чоловік перебував в безпорадному стані. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, поховання чоловіка позивач здійснила самостійно. заповіту на випадок своєї смерті він не залишив.

Після смерті ОСОБА_4 залишились спадкоємці першої черги це син та донька від попереднього шлюбу, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилаючись на вищезазначене просила суд, встановити факт постійного її проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_4 , визнати її спадкоємцем четвертої черги та надати право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, так як остання протягом тривалого часу надавала постійну допомогу та піклувалась про ОСОБА_4 .

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , про що Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 06.03.2020 складено актовий запис за № 189 та видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №195/2020. Відповідно до матеріалів, що містяться в спадковій справі вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (син померлого) та ОСОБА_3 (дочка померлого) звернулись до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом, до складу якоївходить земельна ділянка.

Про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , свідчать довідки Виконавчого комітету Антонівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 06.07.2020 №213 та від 27.07.2020 року №226, лист ТОВ «Агрофірма імені Калініна» від 18.03.2021 №7.

Виходячи з наданих позивачем доказів у сукупності з показаннями свідків, суд пешої інстанції визнав факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Натомість такий факт позивач просила визнати задля вирішення питання про зміну черговості спадкування.

За положеннями ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідачами не оспорено судове рішення в частині того, що суд фактично визнав факт тривалого спільного проживання позивача зі спадкодавцем та констатував, що позивач має право на спадкування за законом у четверту чергу.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначив суд першої інстанції, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Законом визначені підстави для задоволення такого позову, які становлять сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Тож одним з обов`язкових фактів, які підлягають встановленню є наявність безпорадного стану спадкодавця під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Позивачем не доведено, що спадкодавець перебував у такому стані, позаяк немає жодних відомостей про те, що він не міг самостійно забезпечувати умови свого життя та обслуговувати себе.

При апеляційному розгляді позивач посилалася на те, що ОСОБА_4 мав третю групу інвалідності загального захворювання, проте сама по собі інвалідність до того ж третьої групи, не є підтвердженням безпорадного стану спадкодавця.

Також придбання для спадкодавця кисневого концентратора без наявності висновку лікаря з приводу потреби ОСОБА_4 у його використанні з одночасним висновком про потребу у сторонній допомозі не є доказом безпорадного стану спадкодавця.

Судова колегія враховує також, що навіть у разі наявності безпорадного стану спадкодавця в якийсь період часу, позивачем не доведено скільки часу тривав такий стан та в чому він проявлявся.

Відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що сам факт спільного проживання однією сім`єю не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України. Т

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко