Провадження №2/369/5986/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/14614/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення зобов`язань за договором, -

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення зобов`язань за договором.

З метою забезпечення позову 23 листопада 2021 року позивачем було подано заяву про забезпечення позовних вимог.

В обґрунтування заяви про забезпечення ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №369/14614/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення зобов`язань за договором.

Позивач у вказаній заяві відзначає, що нею пред`явлена вимога про припинення зобов`язання за Кредитним договором №01/06/01-z від 06 січня 2006 року та припинення іпотеки за Договором іпотеки від 06 січня 2006 року укладених між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 .

Згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого Виконкомом Вишневої міської Ради від 21 грудня 2000 року, право власності на об`єкт іпотеки зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Копію Свідоцтва про право власності на житло та Договору іпотеки додано до позовної заяви.

26 березня 2019 року новим кредитором за Кредитним договором стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (), після перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на підставі Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк Форум».

Заявниця відзначає, що з моменту викупу новим кредитор прав вимоги за Кредитним договором, за неодноразових розмов з представниками Відповідача, стало відомо, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» має дійсний намір здійснити процедуру по зверненню стягнення на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на власну користь (Відповідача) або здійснити продаж третім особам в порядку визначеному Законом України «Про іпотеку».

Згідно Вимоги про усунення порушень основного зобов`язання №41646 від 20 вересня 2021 року та №41648 від 20 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» повідомляє власників предмета іпотеки про свій намір звернути стягнення в порядку ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_1 вказує, що на даний час її родина знаходиться в постійному стресі, сподіваючись, щоб ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та, уповноважені ними люди не заволоділи їхнім майном та фізично не виселять їх із квартири, яке є єдиним житлом Позивача та її родини.

У Позивача є достатньо обґрунтоване припущення, що наступною метою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» буде продаж квартири третім особам, так як відповідач є фінансовою установою, а майно реєструється на них тимчасово, для наступного перепродажу. Про таке повідомляють представники Відповідача.

Позивач зазначає, що у випадку продажу квартири третім особам, повернення її у власність Позивача значно ускладниться, а можливо й взагалі унеможливить її юридичного та фактичного повернення.

В даній квартирі фактично мешкає Позивачка ОСОБА_1 із своєю родиною, четверо з яких є малолітніми 2008, 2015 та 2017 років народження.

До 23 вересня 2021 року діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який забороняв здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитами в іноземній валюті, без згоди власника (іпотекодавця). Кредит Позивача підпадає під дію зазначеного Закону.

Як зазначається у позовній заяві, правовою підставою звернення Позивача до суду є норми пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» - № 1381-ІХ.

З метою уникнення неправомірних дій Відповідача у вигляді позбавлення родини Позивачки можливості повернути нерухоме майно, ОСОБА_1 звертається до суду з даною заявою про забезпечення позову бо є достатньо обґрунтоване припущення що: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся Позивач із позовом.

Також метою, забезпечення позову, є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій з боку Відповідача з тим, щоб забезпечити Позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь Позивача, в тому числі задля попередження потенційну труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тому, невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, та Позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

На підставі вище наведеного, заявниця просила суд заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» та будь-яким іншим особам, виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити без дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися ним, в тому числі укладати договори оренди, іпотеки, купівлі-продажу, дарування, охорони тощо з третіми особами, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі про що винести відповідну ухвалу, копію якої направити до відділу до Центру надання адміністративних послуг та до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 10 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Диспозиція ч. 1 ст. 33 Закону передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Крім того, частиною 6 ст. 3 Закону передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Зміст ст. 3 та 9 Закону чітко визначає, що без згоди іпотекодержателя будь-які інші обтяження не припустимі, незалежно від того чи є на той час у іпотекодержателя підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки чи ні, головне щоб була чинною сама іпотека.

А відтак посилання позивача на намір відповідача здійснити процедуру по зверненню стягнення на спірну квартиру або здійснити продаж третім особам в порядку визначеному Законом Українпи «Про іпотеку» і в зв`язку з цим необхідність забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» та будь-яким іншим особам, виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборони без дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися ним, в тому числі укладати договори оренди, іпотеки, купівлі-продажу, дарування, охорони тощо з третіми особами, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. Крім того, суд наголошує, що право кредитора задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено законодавством, а при зверненні стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець не позбавлений права висловити свої заперечення з цього приводу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/14614/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення зобов`язань за договором - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва