Справа № 486/899/21
Провадження № 2/486/556/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2021 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про зняття з реєстрації та позбавлення права користування жилим приміщенням,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації відповідачів та позбавлення права користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в рамках виконавчого провадження №53683306 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором квартира АДРЕСА_1 була реалізована 23 листопада 2020 року на електронному аукціоні. Переможцем торгів став позивач, його право власності на нерухомість зареєстровано 10 березня 2021 року. Посилаючись на те, що відповідачі у квартирі не проживають, добровільно виїхали, претензій до позивача не мають, в усній бесіді обіцяли добровільно знятися з реєстрації, але на момент звернення з позовом цього не зробили, що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися майном як власнику, відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України просив позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації, а також позбавити їх права користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів була залучена Южноукраїнська міська рада Миколаївської області.

06 грудня 2021 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області позовну заяву було залишено без руху, позивачу було запропановано подати докази на обгрунтування позовних вимог.

08 грудня 2021 року позивачем направлено до суду заяву, де зазначено, що як докази на обгрунтування позову ним подано листи-відповіді Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська від 15 квітня 2021 року та від 19 квітня 2021 року, вважає, що до позову було додано достатньо доказів.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог, згідно письмової заяви, не заперечував.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , підстава реєстрації права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 181, виданий 10 березня 2021 року. На квартиру АДРЕСА_1 була накладена заборона на нерухоме майно, що зареєстрована 14 листопада 2012 року, на підставі іпотечного договору, 2816, 14 листопада 2012 року, власник ОСОБА_2 , іпотекодержатель ПАТ КБ Приватбанк, боржник за основним зобов`язанням ОСОБА_2 /а.с.7-9/.

Таким чином, відповідачі буули позбавлені права власності на спірну квартиру внаслідок реалізації іпотечного майна.

До позову додано копію заяви ОСОБА_1 від 05 квітня 2021 року про зняття з реєстрації усіх осіб, що зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 /а.с.10/. Заява не містить штампу вхідної документації установи, до якої звертався позивач.

Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська у у квартирі АДРЕСА_1 з 01 липня 2015 року зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.12/.

Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська ОСОБА_1 було роз`яснено на підставі яких докуменів осіб можна зняти з реєстрації /а.с.13/.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 стаття 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів того, з якого часу відповідачі не проживають у спірній квартирі, яка була предметом іпотеки, та чи дійсно не проживають.

Відомостей по іпотечному договору у справі немає, не має відомостей і щодо того, чи спірне житло придбано за особисті кошти відповідачіа, чи за рахунок кредиту.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведенопозовних вимог.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідачів, суд виходить з наступного.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Орім іншого, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

За викладеного, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідачів у вказаній квартирі, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Враховуючи, що вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування задоволенню не підлягає, а вимога про зняття з реєстрації є похідною від першої вимоги, позов в цій частині задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про зняття з реєстрації та позбавлення права користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне найменування третьої особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, 55002, вул. Дружби народів, б.48, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова