Справа № 200/6147/19
Провадження № 2/932/3435/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.01.2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 46000грн., в свою чергу відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 01 червня 2016 року. У строк передбачений договором кошти повернуті не були, зобов`язання відповідачем не виконано. Оскільки у визначений у розписці строк кошти відповідачем повернуті не були, у позивача наявні підстави для звернення з даним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 46 000 грн., а також судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 04.01.2021 року у справі відкрито спрощене провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу двічі надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 30 січня 2016 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 46 000 грн., і зобов`язався їх повернути у строк до 01 червня 2016 року. Розписка була написана власноруч відповідачем.

На підставі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст.1046 ЦК України позивачем було передано відповідачеві грошові кошти у розмірі 46 000 грн., і відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України його було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було написано розписку.

Абз. 1 ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання.

Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 46 000 грн. заборгованості.

На підставіст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 203-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , суму боргу у розмірі 46 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева