Справа № 242/3830/21
Провадження № 2/242/1132/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка мотивована тим, що він працював на підприємстві ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті, звільнився 08.02.2021 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. При звільненні відповідач заборгував йому заробітну плату, яку не виплатив до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 32511 грн. 74 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення; визнати дії ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» неправомірними щодо не проведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку його 100% середньої заробітної плати; зобов`язати ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» зробити розрахунок по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100% його середньої заробітної плати та надати до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки для виплати; сплатити 5 днів лікарняних листів за кошти підприємства.

Ухвалами Селидівського міського суду Донецької області від 27.07.2021 року та 19.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.09.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав відзив, в якому зазначив, що на дату подання позову позивачу не сплачені при звільненні грошові кошти, які склалися з вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку за станом здоров`я у сумі 26 991,49 грн.; допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 5 520,25 грн.(серпень 2019 544,94 грн.; листопад 2019 р. 544,94 грн.; липень 2020 р. 1059,85 грн.; лютий 2021 р 3370,52 грн.), загалом заборгованість складає 32 511,74 грн. з відрахуванням податків та всіх обов`язкових платежів згідно довідки бухгалтерії № 278 від 16.06.2021 року. При здійсненні розрахунку середнього заробітку просить врахувати, що останнім днем праці позивача був 08.02.2021 року, тому здійснення розрахунку середнього заробітку починається з наступного дня після його звільнення. Щодо інших вимог позивача, відповідач заперечує у повному обсязі, виходячи з наступного. ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2462-VІ від 08.07.2010 року нараховується та у повному обсязі сплачується єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівників. Проте, у зв`язку із несвоєчасною сплатою ЄСВ у попередні роки, виникла заборгованість підприємства у вигляді нарахованих контролюючими органами штрафних санкцій та пені. Таким чином, у зв`язку з тим, що на час перерахування ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» єдиного соціального внеску, існує заборгованість із цього платежу(з урахуванням штрафних санкцій та пені), то перераховані останнім кошти фіскальним органом зараховуються в рахунок погашення цієї заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення без зміни напрямку сплати єдиного соціального внеску, визначеного підприємством. Здійснити розрахунок допомоги по лікарняним листкам згідно 100% середнього заробітку позивача та надати Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки відповідач до дня зарахування Пенсійним фондом України у Державному реєстрі до страхового стажу на загальнообов`язкове державне соціальне страхування періодів тимчасової непрацездатності позивача не має законних підстав, оскільки такі дії будуть суперечити вимогам ст.19 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV, а заяви-розрахунки не прийматимуться до відшкодування Фондом соціального страхування. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 32 511,74 грн. з урахуванням утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів; відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта «Курахівська» зробити розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100% середньої заробітної плати позивача та надати до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

З матеріалів справи, вбачається, що згідно запису № 1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 28.06.1994 року прийнято до «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» гірничим робітником 5 розряду, відповідно до наказу № 92-к від 28.06.1994 року.

Згідно запису № 17 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 08.02.2021 року звільнено з займаної посади за ст.40 п.2 КЗпП України за станом здоров`я з виплатою допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та стажу роботи у вугільній промисловості, відповідно до наказу № 22 від 08.02.2021 року.

Згідно довідки ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» № 278 від 16.06.2021 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 16.06.2021 року, склалась з вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості, вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку за станом здоров`я та допомоги з тимчасової непрацездатності становить 32511,74 грн., з яких: серпень 2019 р. допомога з т/н 544,94 грн.; листопад 2019 р. допомога з т/н 544,94 грн.; липень 2020 р. допомога з т/н 1059,85 грн.; лютий 2021 р. допомога з т/н 3370,52 грн.; вихідна допомога за лютий 2021 р. 26511,74 грн.

Згідно листа Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.10.2021 року ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на 20.10.2021 року сплачено в повному обсязі по 31.05.2019 року.

Як вбачається з довідки № 497 від 30.11.2021 року, виданої ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», згідно довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області №0500-1908-8/22028 від 22.06.2021 року по ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» страховий стаж зарахований по 31.03.2019 року. На підставі цієї довідки у липні 2021 року ОСОБА_1 донарахована допомога по тимчасовій непрацездатності до середнього заробітку за листками непрацездатності АДТ №700715 з 15.08.2019 року по 20.08.2019 року, АДК № 700900 з 30.10.2019 по 08.11.2019. Таким чином, станом на 26.11.2021 року заборгованість перед ОСОБА_1 з допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок підприємства становить 8675,80 грн., а саме: за серпень 2019 року 544,94 грн.; листопад 2019 року 544,94 грн.; липень 2020 року 1059,85 грн.; лютий 2021 року 3370,52 грн.; липень 2021 року 3155,55 грн. У зв`язку з відсутністю шестимісячного страхового стажу за останні дванадцять місяців перед настанням страхових випадків ОСОБА_1 , донарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності до середнього заробітку по всім іншим лікарняним, підприємство буде проводити по мірі зарахування страхового стажу.

Згідно відповіді ДП «Селидіввугілля» №1022 від 01.12.2021 року грошові кошти, несплачені при звільненні відповідачем ОСОБА_1 склалися з вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку за станом здоров`я у сумі 26 991,49 грн.; допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 8675,80 грн. з урахуванням утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.

Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно довідки № 497 від 30.11.2021 року, виданої ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» та відповіді ДП «Селидіввугілля» №1022 від 01.12.2021 року станом на 26.11.2021 року наявна заборгованість перед ОСОБА_1 , яка складається з вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку за стаж роботи у вугільній промисловості та вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку за станом здоров`я у розмірі 26 991 грн. 49 коп. та допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 8675,80 грн.

Враховуючи позицію позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 32511 грн. 74 коп., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в межах заявлених позивачем позовних вимог у розмірі 32511 грн. 74 коп.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд встановив до наступне.

Згідно довідки № 278 від 16.06.2021 року, виданої ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», середньоденний заробіток ОСОБА_1 на день звільнення складає 408 грн. 90 коп.

Позивач в позовній заяві зазначив розрахунок середнього заробітку з моменту звільнення до моменту звернення до суду, що складає 101 робочих днів, вважає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку 41298,90 грн.(101 х 408,90) та з цього розрахунку просить стягнути середній заробіток по день ухвалення рішення суду.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Тобто, день звільнення ОСОБА_1 це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, оскільки останнім днем роботи ОСОБА_1 був «08.02.2021 року», тому суд вважає необхідно здійснити розрахунок середнього заробітку з наступного дня після його звільнення 09.02.2021 року.

Згідно листа № 3501-06/219 від 12.08.2020 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» кількість робочих днів позивача з 09.02.2021 року (наступний день звільнення) по 09.12.2021 року (день ухвалення рішення) виходячи із зазначених листів складає 210 днів, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 85 869 грн. 00 коп. з розрахунку 408 грн. 90 коп.(середньоденна заробітна плата) Х 210 (кількість робочих днів з наступного дня звільнення по день ухвалення рішення).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання дій ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» неправомірними щодо не проведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100% середньої заробітної плати позивача; зобов`язання ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» зробити розрахунок по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100% середньої заробітної плати позивача та надання до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки для виплати, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач в періоди з 15.08.2019 по 20.08.2019; з 30.10.2019 по 08.11.2019; з 16.03.2020 по 24.03.2020; з 02.06.2020 по 19.06.2020; з 21.07. 2020 по 30.07.2020; 03.08.2020 по 14.08.2020; 21.09.2020 по 01.10.2020; з 02.10.2020 по 30.10.2020; з 02.11.2020 по 16.11.2020; з 17.11.2020 по 11.12.2020 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності.

Позивач звернувся до ВП «Шахта «Курахівська» з заявою про нарахування допомоги з тимчасової непрацездатності та отримав відповідь підприємства № 283 від 25.06.2021 року про те, що ОСОБА_1 за всі календарні дні тимчасової непрацездатності нарахована допомога у сумі 22 937,08 грн. Згідно довідки Головного управління ПФУ Донецькій області № 0500-1908-8/22028 від 22.06.2021 року по ВП «Шахта «Курахівська» страховий стаж зарахований по 31.03.2019 року. У липні 2021 року буде нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності до середнього заробітку за листком непрацездатності АДТ № 700715 з 15.08.2019 р. по 20.08.2019 р. у серпні 2021 року АДК № 700900 з 30.10.2019 р. по 08.11.2019 р. Для донарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності до середнього заробітку по всім іншим лікарняним листкам відсутній шестимісячний страховий стаж за останні дванадцять місяців перед настанням страхових випадків, внаслідок чого потрібно зарахування страхового стажу за листками непрацездатності АДТ № 822875, 823743, 824532, 994488, 994999, 995121,995714, 995667 за періоди: з 16.03.2020 по 24.03.2020; з 02.06.2020 по 19.06.2020; з 21.07. 2020 по 30.07.2020; 03.08.2020 по 14.08.2020; 21.09.2020 по 01.10.2020; з 02.10.2020 по 30.10.2020; з 02.11.2020 по 16.11.2020; з 17.11.2020 по 11.12.2020 р. Щодо подання заяви-розрахунку до ФСС, донарахована допомога по тимчасовій непрацездатності до середнього заробітку у разі відсутності шестимісячного страхового стажу за останні дванадцять місяців перед настанням страхового випадку Фондом соціального страхування не відшкодовується.

Відповідно до ст. 253 КЗпП України, особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно із ст. 255 КЗпП України, види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розмірі визначаються законами України з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншим нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застраховані особи, які протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше 6 місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Частинами 1, 2, 4 ст.21 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другом цієї частини.

Статтею 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлені умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків, які зазначені в Законі.

Частиною 2 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому КМУ.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1) 50 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж до 3 років; 2) 60 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж від 3 до 5 років; 3) 70 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж від 5 до 8 років; 4) 100 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж понад 8 років.

Частиною 3 ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням та своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Тобто, комісія із соціального страхування підприємства наділена повноваженням щодо призначення матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності).

Відповідно до Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01.01.2011 р.), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченого печаткою підприємства.

Згідно п. 7 Порядку № 26, при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду протягом десяти днів з дня подання страхувальником документів, зазначених у п.п.2.7, 2.8, 5.3, 7.3 цього Порядку, перевіряє правильність нарахування сум, пов`язаних з вищезазначеними виплатами, та перераховує страхувальнику кошти у сумі, зазначеній у заяві-розрахунку.

Статтею 15 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що роботодавець як страхувальник зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом та подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості, у тому числі, про розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників.

Статтею 25 ЗУ «Про збір та облік загального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

З приводу доцільності спростування чи підтвердження усіх аргументів сторін, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. З огляду на зазначену практику ЄСПЛ, судом надано правову оцінку ключовим аргументам у спірних правовідносинах.

Між тим суд зазначає, що при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд враховує, що обов`язок нарахування застрахованій особі відповідного розміру матеріального забезпечення покладений законом саме на роботодавця, як страхувальника.

Крім того, суд приймає до уваги, що сплачені у повному обсязі суми єдиного соціального внеску по 31.05.2019 р. Пенсійним фондом віднесені на погашення попередньої заборгованості (штрафних санкцій та пені), та не зараховані до страхового стажу працівників на загальнообов`язкове соціальне страхування в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, існують достатні підстави для висновку про те, що факт незарахування сплати ЄСВ до страхового стажу позивача і, відповідно, непроведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100 % середньої заробітної плати позивача стались не з вини позивача і не залежать від суб`єктивної поведінки позивача, а є наслідком того, що суми ЄСВ, сплачені роботодавцем, були віднесені Пенсійним фондом на погашення попередньої заборгованості (штрафних санкцій та пені) роботодавця і з цієї причини не зараховані до страхового стажу позивача.

З наведених підстав та вказаних правових норм, суд встановив, що відповідачем було порушено право позивача на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у відповідності до норм ст. 15 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому обставини, які викладені відповідачем у відзиві, суд вважає необґрунтованими.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач ОСОБА_2 у відповідності до положеньп.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 38, 40, 116, 117, 232, 237-1, 264, 430 КЗпП України,ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Селидіввугілля»(місцезнаходження: 85401, Донецька область, м.Селидове, вул..Карла Маркса, б.41) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля»(місцезнаходження: 85401, Донецька область, м.Селидове, вул..Карла Маркса, б.41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 32511(тридцять дві тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 74 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення у розмірі 85 869(вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять)грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежів за один місяць.

Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Визнати протиправними дії Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» щодо не проведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100 % середньої заробітної плати ОСОБА_1 .

Зобов`язати Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» зробити розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам: АДТ № 822875, 823743, 824532, 994488, 994999, 995121,995714, 995667, виданим ОСОБА_1 , із розрахунку 100 % його середньої заробітної плати та надати до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля»(місцезнаходження: 85401, Донецька область, м.Селидове, вул..Карла Маркса, б.41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908(дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля»(місцезнаходження: 85401, Донецька область, м.Селидове, вул..Карла Маркса, б.41, ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська