Провадження № 22-ц/810/941/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Луганської В.М. Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 без повідомлення учасників справи

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 02 листопада 2021року, постановленої Троїцьким районним судом у складі: судді Гавалешко П.С., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 02 листопада 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Мотивуючи таку ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відмовити.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 02 листопада 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перелік підстав для видачі судового наказу є вичерпним. У ч. 9 ст. 165ЦПК України зазначено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу. Однак на думку скаржника вказана норма застосовується у взаємозв`язку з частинами 4-8 статті 165 ЦПК України. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 7 ст. 165 ЦПК України). Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю (ч. 8 ст. 165 ЦПК України). У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч. 9 ст. 165 ЦПК України). Отже скаржник вважав, що встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи. Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання позивача. Згідно паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 , що є додатком № 1 до заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у Жовтневому районі міста Луганськ. Дніпровський районний суд міста Києва визначив Троїцький районний суду Луганської області на підставі та в порядку, визначеному Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII, яким врегульовано порядок забезпечення розгляду справ, підсудність яких було змінено у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на частині території Луганської області та припиненням у зв`язку з цим діяльності судів на вказаній території. На виконання вказаного Закону були видані Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14, від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року № 56/0/38-14, відповідно до яких справи, які були підсудні Жовтневому районному суду м. Луганськ, відносяться до територіальної юрисдикції Троїцького районного суду Луганської області. Суд першої інстанції при вирішення питання про видачу судового наказу порушив вищезазначені норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходило, що не заважає розгляду цивільної справи відповідно до положень ст.360 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України, та виходив з того, що неможливо встановити зареєстроване місце проживання боржника, оскільки дані про це відсутні у територіальному органі УДМС в Луганській області.

Колегія суддів з цим висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Перелік підстав для видачі судового наказу є вичерпним.

Дійсно у ч.9 ст. 165 ЦПК України зазначено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Однак вказана норма застосовується у взаємозв`язку з ч.ч.4,5,6,7,8 ст.165 ЦПК України, в яких зазначено наступне.

Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.4 ст.165 ЦПК України).

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника (ч.5 ст.165 ЦПК України).

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду (ч.6 ст.165 ЦПК України).

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.7 ст.165 ЦПК України).

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю (ч.8 ст.165 ЦПК України).

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.9 ст.165 ЦПК України).

Отже, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Заявниця має зареєстроване місце проживання у Жовтневому районі м.Луганска.

До Троїцького районного суду Луганської області вона звернулась на підставі та в порядку, визначеному Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VІІ, яким врегульовано порядок забезпечення розгляду справ, підсудність яких було змінено у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на частині території Луганської області та припиненням у зв`язку з цим діяльності судів на вказаній території.

На виконання вказаного Закону були видані Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14, від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року № 56/0/38-14, відповідно до яких справи, які були підсудні Жовтневому районному суду м.Луганска, відносяться до територіальної юрисдикції Троїцького районного суду Луганської області.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, звернувся до відповідного територіального органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, однак, у запиті (а.с.27)не зазначив дані, ідентифікуючи боржника - реєстраційний номер його облікової картки, не зясував цього питання. Вказана помилка суду першої інстанції призвела до неможливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Суд першої інстанції при вирішення питання про видачу судового наказу порушив вищезазначені норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 02 листопада 2021рокускасувати та направити справу до Троїцького районного суду Луганської для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова