Провадження № 2/521/4167/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гузьєвої Л.І,

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, наказу командира військової частини в частині зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, наказу командира військової частини в частині зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку, в якому вказував, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2020р. №187 виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку зі звільненням з військової служби в запас відповідно до підпункту а) (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу». Він має статус ветерана військової служби і на нього розповсюджуються права, передбачені Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Вислуга календарних років військової служби у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу військової частини становить 26 років. Станом на день звільнення з військової служби він перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї одна особа в загальній черзі. Підпунктом 1.1 пункту 1 витягу з протоколу №13 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2020р. та підпунктом 1.1. пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №697 від 13.11.2020р. «Про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями та зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання» він був знятий з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов на підставі того, що він був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Позивач вважає рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 незаконними та просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №13 від 10.11.2020р. в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 постановити рішення про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м.Одесі в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 10.11.2020р. зі збереженням часу перебування на квартирному обліку; визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №697 від 13.11.2020р. «Про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями та зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для простійного проживання» в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020р. №29 з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність, про що зазначили у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020р. №29 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2020р. №187 позивач виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення в зв`язку зі звільненням з військової служби в запас відповідно до підпункту а) (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу». В цьому наказі зазначено, що ОСОБА_1 має вислугу в Збройних Силах України, яка становить: календарна 26 років, пільгова 3 роки 2 місяці, загальна вислуга 29 років 2 місяці. (а.с.5-6)

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів військової служби, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 23.10.2020р. а отже на нього розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». (а.с.7)

Сторонами не заперечується, що позивач перебував у загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання з 05.11.1999р. складом сім`ї 1 особа.

Згідно підпункту 1 пункту 1 витягу з протоколу №13 від 10.11.2020р. засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивача було знято з обліку, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання, у зв`язку зі звільненням наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020р. №29 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».(а.с.8)

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №697 від 13.11.2020р. «Про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями та зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання» позивач був знятий з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями у зв`язку зі звільненням наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020р. №29 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».(а.с.9)

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої та пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 на виконання приписів вищевказаної статті .

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Згідно ст.40 Житлового кодексу України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Згідно п.21 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472 (діючої на момент звільнення ОСОБА_1 ) зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено два види звільнення військовослужбовців з військової служби: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; або у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

У судовому засіданні встановлено, що позивача звільнено з військової служби саме у запас, він має вислугу на військовій службі 20 років і більше.

Отже, зазначеними законами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто такої умови для зняття з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, як припинення військової служби за підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не містить ні Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ні закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядок № 1081, ні Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (всі нормативно-правові акти у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин).

Результат системного аналізу зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на залишення на квартирному обліку до отримання ними житла у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021р. (справа №740/3917/20), від 23.10.2021р. (справа №295/11871/19), від 04.02.2021р. (справа №683/350/19)

Посилання у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18) суд вважає безпідставним, оскільки у справі № 752/5881/15-ц застосовано положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, що втратила чинність 16 жовтня 2018 року. Крім того, позивач у справі №752/5881/15-ц мав вислугу лише 13 років, у той час як вислуга ОСОБА_1 становить 20 повних календарних років.

Правовідносини справі за позовом ОСОБА_1 виникли у листопаді 2020 року та регулюються іншими нормативно-правовими актами.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовує певні критерії до аналізу якості закону, зазначаючи, що 1) закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; 2) норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку (рішення у справі «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства» від 26 квітня 1979 року).

У рішенні у справі «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, в якій державні органи неправомірно зобов`язали заявника сплатити податок (пункт 51), ЄСПЛ зазначив, що «… якість законодавства … - доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні»; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, стала причиною порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

У рішенні у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» від 26 червня 2018 року (пункт 186) ЄСПЛ вказав, що принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» від 26 жовтня 2000 року, пункт 84).

Суд зазначає, що положення Закону у редакції на час постановлення позивача на квартирний облік, є чіткими, надавали можливість позивачу передбачити отримання житла відповідно до Закону, а зняття позивача з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом №13 від 10.11.2020р. та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №697 від 13.11.2020р. в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має 29 років 02 місяці вислуги років, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Також судом враховується, що зняття позивача з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.31, 40 Житлового кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, наказу командира військової частини в частині зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №13 від 10.11.2020р. в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 постановити рішення про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м.Одесі в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 10.11.2020р. зі збереженням часу перебування на квартирному обліку.

Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №697 від 13.11.2020р. «Про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями та зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для простійного проживання» в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020р. №29 з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2021 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН