Справа № 2-206/08
Провадження № 22-ц/801/1746/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокуСправа № 2-206/08м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Лучицького А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року, ухвалене суддею Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,69 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Чапаєва» (реорганізованого в СВК «Снивода») с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №042528 від 17.12.2007.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є доньки: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 , яка на спадщину не претендує, оскільки відмовилась від неї, подавши відповідну заяву.

Позивач вказує, що після смерті померлого спадщину фактично прийняла, вступивши у володіння спадковим майном. Сертифікат на право на земельну частку (пай), оформлений на ім`я ОСОБА_4 та інші документи знаходяться у неї. Однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в установлений законом строк не подала заяву до нотаріальної контори.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за позивачем право власності на земельну частку (пай) розміром 2,69 га., яка перебуває в колективній власності КСП «Чапаєва» (реорганізованого в СВК «Снивода») с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №042528 від 17.12.2007.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, стверджує, що даним рішенням було вирішено питання про її права і обов`язки. Пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не повно досліджено усі докази і не з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема суд не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 ,так як в спадкодавця крім доньок, є син ОСОБА_5 . Суд не перевірив наявність чи відсутність спадкової справи, а також не з`ясував, хто із спадкоємців прийняв спадщину, хто відмовився від неї та чи існує заповіт. Також в справі відсутня відмова нотаріуса в оформлені права на спадщину за законом.

Скаржник посилається на те, що ОСОБА_4 є її дідом, який за життя склав заповіт, яким заповів земельну частку (пай) внучці ОСОБА_1 . Також існує заява позивача ОСОБА_2 про відмову від спадщини на користь сестри ОСОБА_3 .

Вказані обставини стали відомі скаржнику тільки напередодні звернення до суду з апеляційною скаргою, що стало підставою для апеляційного оскарження рішення в даній справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26.07.2021 витребувано з Калинівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 . На виконання ухвали до апеляційного суду надійшов лист з державної нотаріальної контори від 30.07.2021 про те, що за даними алфавітних книг по заведених спадкових справах з 2007 року по 2021 рік, спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилась.

В свою чергу позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Інші учасники правом подання письмового відзиву на скаргу не скористались.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившогося відповідача, неявка якого не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,69 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Чапаєва» (реорганізованого в СВК «Снивода») с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №042528 від 17.12.2007 (а.с. 10).

16.10.2007 заявою, засвідченою секретарем виконавчого комітету Жигалівської сільської ради Калинівського району, відповідач ОСОБА_3 відмовилась від спадкового майна земельної частки (паю), яке залишилось після смерті її батька за законом на користь ОСОБА_2 . Позивач підтвердила, що в дієздатності не обмежена, під опікою та піклуванням, а також патронажем не перебуває та не знаходиться у алкогольному, токсичному, наркотичному стані. (а.с. 7).

В свою чергу 23.06.2008 заявою, засвідченою секретарем виконавчого комітету Жигалівської сільської ради Калинівського району, позивач ОСОБА_2 також відмовилась від спадкового майна, яке залишилось після смерті її батька за законом на користь ОСОБА_3 . Зазначила, що на дане майно не претендує і звертатись в суд за продовженням строку прийняття спадщини не буде. Позивач підтвердила, що в дієздатності не обмежена, під опікою та піклуванням, а також патронажем не перебуває та не знаходиться у алкогольному, токсичному, наркотичному стані. (а.с. 26).

24.01.2003 за заявою, засвідченою секретарем виконавчого комітету Жигалівської сільської ради Калинівського району, яка була адресована Калинівській державній нотаріальній конторі Вінницької області, ОСОБА_5 , спадкове майно яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_4 не прийняв і не претендує. Зміст ст. 550 ЦК України йому було роз`яснено (а.с. 27).

27.08.2002 ОСОБА_4 за життя склав заповіт, яким заповів земельну частку (пай) ОСОБА_1 (а.с.24).

В ході апеляційного розгляду позивач підтвердила суду, що про існування заповіту на час звернення до суду з позовом на ім`я неповнолітньої ОСОБА_1 було відомо як їй , так і відповідачу. Однак за домовленістю між сторонами дана обставина не повідомлялась суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй постанові від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 вказувала на те, що вона та сестра (відповідач) є спадкоємцями першої черги за законом на майно батька, однак відповідач відповідною заявою відмовилась від майна.

Із поданого позивачем відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує той факт, що скаржник є також спадкоємцем за заповітом. Однак, наголошує на тому, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 скаржнику було 6 років, а тому всі юридичні дії від її імені здійснювали батьки, які були законними представниками.

Однак, колегія суддів вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом відмовилась від спадщини на користь сестри, тобто вчиняла дії щодо спадщини від свого імені, а доказів того, що вона в той час одночасно представляла інтереси своєї неповнолітньої доньки в суді першої інстанції, матеріали справи не містять.

Тобто, відповідач діяла в своїх інтересах, як спадкоємця за законом, а не як законний представник неповнолітнього спадкоємця.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення була наявна спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 , якій виповнилось 11 років.

В свою чергу, про те, що на момент вирішення спору існував заповіт, яким ОСОБА_4 заповів земельну частку (пай) онуці ОСОБА_1 позивач та відповідач суду не повідомили, хоча про це їм достеменно було відомо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції , вирішуючи спір , фактично вирішив питання про її права , як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який є її дідом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не встановив наявність спадкоємців за законом чи заповітом, а його висновки про відсутність таких, фактично ґрунтуються на припущеннях, адже матеріали справи відповідних доказів не містять.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не встановив коло спадкоємців, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, та як наслідок прийшов необґрунтованого висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішенням суду першої вирішено питання про права та обов`язки скаржника, якого не було залучено до участі в справі.

Доводи скарги є вагомими та такими, що спростовують висновки суду, а тому приймаються апеляційним судом до уваги.

З викладеного випливає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі обставини справи, не встановив коло спадкоємців, не витребував інформацію щодо спадкової справи, а в разі її наявності не дослідив її зміст, не залучив до участі у справі спадкоємця, тобто не вирішив питання кола осіб, які мають приймати участь у даній праві, внаслідок чого ухвалив рішення, яким фактично вирішив питання про права особи, яку не було залучено до участі в справі, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року скасувати та постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало