Постанова

Іменем України

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 760/15413/19

провадження № 61-17716св20

Верховний Суду складі колегіїсуддів Першоїсудової палатиКасаційного цивільногосуду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Сливченко Юлією Вікторівною на постанову Київського апеляційного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Нежури В. А., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей, в якому просила визначити проживання малолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши їх проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року. Згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 червня 2018 року і до їх повноліття.

16 квітня 2019 року відповідач самовільно змінив місце проживання дочки ОСОБА_5 та створює перешкоди у її спілкуванні з матір`ю та старшою сестрою. З того часу вона бачила дитину лише декілька разів у громадських місцях. Відповідач приходить з охороною та не дозволяє забрати дочку і повернути її в звичайне для неї середовище за місцем проживання. Відповідач не повідомляє, де знаходиться дочка, перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов`язки та піклуватися про неї. Позивач зверталася до поліції із заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, просив визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що з березня 2018 року молодша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за спільною згодою з позивачем та за бажанням дитини стала проживати разом із батьком. Старша дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спільною згодою між батьками та її бажанням, з березня 2018 року залишилася проживати разом із матір`ю.

Він не перешкоджає спілкуванню дочки ОСОБА_5 з матір`ю, однак емоційна неврівноваженість та психічна збудженість матері призвели до того, що зустрічі проходять у присутності батька.

У липні 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на вчинення їй перешкод у побаченнях, спілкуванні та проведені разом часу з ОСОБА_4 , заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Заклад загальної середньої освіти - початкова школа «Колегія мрій» (далі - ТОВ «Колегія мрій», товариство, початкова школа) перешкоджати ОСОБА_1 у побаченнях, спілкуванні та проведенні разом часу з ОСОБА_4 під час її перебування у початковій школі, зобов`язати ОСОБА_2 письмово повідомити працівників товариства, що постанова Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року не означає заборону ОСОБА_1 відвідувати та бачитись з дочкою ОСОБА_4 під час її перебування у початковій школіта не обмежує жодних прав ОСОБА_1 , яка має рівні з ОСОБА_2 права під час перебування ОСОБА_4 у початковій школі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року в задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод ОСОБА_1 у побаченнях, спілкуваннях та проведенні разом часу із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже була предметом розгляду, суд їй надав відповідну оцінку, а тому відсутні підстави для її задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року встановлена можливість позивачу безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботимісяця з 10.00 год до 17.00 год.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Маселком Р. А. задоволено частково. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення частково заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено ТОВ «Колегія мрій» перешкоджати матері ОСОБА_1 у побаченнях та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 під час її перебування у ТОВ «Колегія мрій». В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з урахуванням існування спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, який не вирішено, зважаючи на те, що ТОВ «Колегія мрій» ОСОБА_1 чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, з урахуванням рівності у правах батьків щодо виховання дітей, ТОВ «Колегія мрій» має надавати рівний доступ до спілкування з дитиною, кожному з батьків, та без рішення суду не може обмежувати одного з них у спілкуванні з дитиною.

Короткий зміст попередніх судових рішень

Ухвалою Солом`янського районного суду від 07 листопада 2019 року узадоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення частково заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи місяця з 10.00 год до 17.00 год в присутності батька. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року змінено, виключено з її мотивувальної та резолютивної частин вказівку суду такого змісту: «у присутності батька». В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сливченко Ю. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року про забезпечення позову, просила її скасувати, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд апеляційної інстанції вирішив питання про обмеження прав та інтересів суб`єкта господарської діяльності та втрутився у його господарську діяльність товариства, а саме в організаційну діяльність навчального закладу, без залучення такого суб`єкта як учасника справи.

Суд апеляційної інстанції встановив спосіб та порядок виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, якою частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною кожної суботи з 10-00 до 17-00.

Звернення до суду із новою заявою про забезпечення позову зумовлене неможливістю реалізації способу та порядку виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року. Суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх дискреційних повноважень, встановивши новий спосіб та порядок виконання цієї постанови.

Вирішивши питання про забезпечення позову, суд взяв до уваги лише інтереси позивача, не звернув уваги на права інших осіб, права яких можуть бути порушені застосуванням відповідних заходів, не залучив до участі у справі початкову школу. На території учбового закладу відбувається навчальний процес, відповідно до внутрішнього розпорядку не проводяться зустрічі дітей з батьками.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

22 червня 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді-доповідача Олійник А. С.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Олійник А. С. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід передано іншому судді у порядку, передбаченому статтею 40 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Олійник А. С. відмовлено.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що заявник просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції повністю, проте касаційна скарга містить доводи щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині задоволення вимог про забезпечення позову. Тому постанова суду апеляційної інстанції переглядається в частині забезпечення позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд має дати відповідь на питання, чи відповідає забезпечення позову, у спосіб, який просить ОСОБА_1 , вимогам цивільного процесуального закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Верховний Суд виходить з того, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиттятимчасових заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливість виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд вирішує лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішує матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, висновок щодо яких суд має надати, розглянувши і вирішивши спір по суті позову.

Верховний Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками відповідного судового процесу.

Забезпечивши позов у цій справі, суд апеляційної інстанції, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини виходив з найкращих інтересів дитини, що мають першочергове значення, а саме вважав, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю має переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, з урахуванням спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та рівності прав батьків стосовно дитини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Колегія мрій»має надавати рівний доступ до спілкування з дитиною кожному з батьків та без рішення суду не може обмежувати одного з них у спілкуванні з дитиною.

Із матеріалів справи відомо, що між сторонами у справі існує конфлікт, що суттєво впливає на дітей, їх стилю поведінки у конфлікті. Зокрема, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Предметом заявлених первісного та зустрічного позовів є визначення місця проживання малолітніх дітей відповідно з матір`ю, батьком.

Верховний Суд звертає увагу, що забезпечуючи позов у справах, які стосуються інтересів дітей, суд має враховувати найкращі інтереси дітей, проте заходи забезпечення позову повинні застосовуватись у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Оцінюючи зміст заяви про забезпечення позову, доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у цій справі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маселка Р. А. задоволено частково. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи місяця з 10.00 год до 17.00 год в присутності батька.В іншій частині вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року змінено, виключено з її мотивувальної та резолютивної частин вказівку суду такого змісту: «у присутності батька», В іншій частині цю постанову залишено без змін.

Отже, суд вже забезпечив позов у цій справі, надавши ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідає інтересам дитини, враховуючи, що для нормального розвитку дитині необхідно спілкуватися з обома батьками, отже, забезпечивши її спілкування з матір`ю до вирішення спору про її місце проживання.

Вжиті раніше заходи забезпечення позову Київським апеляційним судом 21 травня 2020 року, змінені постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, за заявою ОСОБА_1 не скасовані відповідно до статті 158 ЦПК України і зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішення.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що заклади освіти створюються з метою реалізації політики у сфері освіти, визначеної, зокрема Законом України «Про освіту», та надання відповідних освітніх послуг.

Заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту»).

Освітній процес у початковій школі будується на відповідному програмно-методичному забезпеченні та представляє єдиний комплекс освітніх компонентів для досягнення вихованцями результатів навчання, визначених базовим компонентом дошкільної освіти, чинними освітніми комплексними та парціальними програмами, рекомендованими Міністерством освіти і науки України.

Суд апеляційної інстанції також не взяв до уваги, що розклад занять в початковій школі, самеорганізація учбового процесу, надання освітніх послуг не передбачають спілкування, побачення та спільне проведення часу з батьками, а виконання постанови про забезпечення позову перешкоджатиме закладу освіти виконувати свою функцію.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Верховний Суд зазначає, що з урахуванням ухвали суду про забезпечення позову від 21 травня 2020 року, яка не скасована, забезпечення позову у спосіб відповідно до постанови суду апеляційної інстанції від 08 жовтня 2020 року, не є обгрунтованим і адекватним вимогам заявника щодо забезпечення позову, суд не врахував та не виклав мотиви щодо збалансованості інтересів дитини, сторін та осіб, що не є учасниками цього судового процесу - ТОВ «Колегія мрій», не надав оцінки реальному виконання постанови про забезпечення позову.

З огляду на викладене, забезпечення позову судом апеляційної інстанції за заявою ОСОБА_1 , за встановлених обставин, не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, а ухвала суду першої інстанції з урахуванням доводів касаційної скарги відповідає вимогам цивільного процесуального закону.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції в частині скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову необхідно скасувати, а ухвалу суду першої інстанції в цій частині залишити в силі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на задоволення касаційної скарги, судовий збір, сплачений відповідачем за перегляд справи у суді касаційної інстанції, підлягає компенсації за рахунок позивача.

З урахуванням сплаченогоОСОБА_2 судового збору за подання касаційної скарги - 420,40 грн з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Сливченко Юлією Вікторівною, задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року в частині забезпечення позову скасувати, в цій частині залишити в силі ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 а судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко