Справа № 710/1380/21 Провадження № 2/710/488/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2021 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Сивоконя С.С.,
за участю секретаря судового засідання - Поліщук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом
Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб.
24.09.2021 до Шполянського районного суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить визнати відповідача, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач не проживає у вказаному будинку з моменту прописки, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі житлом не цікавиться. Він наміру проживати в будинку не мав і не має, так як після отримання паспорта, з реєстрації не знявся, проживає в цивільному шлюбі за іншою адресою, потреби в житлі не має. Факт реєстрації відповідача на житловій площі позивача порушує право останньої на вільне розпорядження і користування майном, позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як відповідач є особою працездатного віку, але довідка про його доходи відсутня як і він сам.
У судове засідання позивач не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 30.09.2021 відкрито провадження по справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.11.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
2. Мотивувальна частина:
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного.
В суді встановлено, що відповідно до письмових підтверджень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 02.07.2021, які засвідчені головою вуличного комітету Маєтним А.В. від 03.07.2021, ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не проживає (а.с.14).
Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2015 за №40117646 житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.15).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було.
Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.
В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім`ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідач не є членом сім`ї позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Така ж норма закріплена і в абз.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Верховний суд України у справі від 16.11.2016 № 6-709цс16, предметом розгляду якої було (визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації), дійшов висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було.
Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з моменту реєстрації без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. 71, 72 ЖК УРСР втратив право на користування цим житлом.
Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред`явив позов до відповідача, який належить до задоволення.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувались.
Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає.
Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі ст. 41, 45 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 280-283, ч. 1 ст. 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт з електронним безконтактним носієм № НОМЕР_1 , інші відомості про особу суду не відомі, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт з електронним безконтактним носієм № НОМЕР_1 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду не відомі, судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя С.С. Сивокінь