КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 2-1981/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10201/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року (у складі судді Семенюти О.Ю. повний текст складений 24 травня 2021 року)

у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Київ) Вовка Андрія Васильовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року директор ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-1981/2011, яка полягає у невжитті заходів примусового виконання, пов`язаних з описом та арештом виявленого нерухомого майна боржника та його подальшою реалізацією; визнати за період з 02.06.2016 по 07.04.2021 неправомірною бездіяльність цього ж виконавця, яка полягає у систематичному порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, спрямованих на встановлення майнового стану боржника; визнати неправомірною бездіяльність виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191, яка полягає у невнесенні до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про всі документи, отримані на запит виконавця, заяв сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії; а також яка полягає у невжитті заходів щодо об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Також просив зобов`язати цього виконавця усунути допущені порушення та вжити заходи, направлення на усунення усіх видів бездіяльності, стягнути з Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України витрати на правничу допомогу у розмірі 5078,00 грн. Посилався на те, що в провадженні головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. перебуває виконавче провадження №37125191, в якому цей виконавець допустив велику кількість бездіяльності, тому для захисту прав стягувача вимушений звернутись із скаргою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржник: ОСОБА_1 , на бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Київ) Вовка Андрія Васильовича відмовлено повністю.

Не погоджуючись з такою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно поштової відмітки 07 червня 2021 року звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу ухвалите нове рішення, яким вимоги скарги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задовольнити в повному обсязі, та просить здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не застосовано висновки, викладені в постанові Верховного Суду, а саме по аналогічних справах, зокрема: Постанова Верховного Суду від 20.01.2021р. по справі № 619/562/18; не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не з`ясовано причин невжиття заходів щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника в строки, передбачені ч,ч.2, 4 ст.13 Закону та не досліджено надані докази на підтвердження бездіяльності; не надано оцінку бездіяльності державного виконавця щодо не вжиття заходів проведення перевірки майнового стану боржника в порядку та строки, передбачені ч.8 ст.48 Закону та не досліджено надані докази на підтвердження бездіяльності; не надано оцінку не внесенню державним виконавцем відомостей до автоматизованої системи виконавчого провадження про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Вказує на те, що Державним виконавцем не здійснено заходів примусового виконання, на період розгляду скарги, пов`язаних із реалізацією нерухомого майна, така процедура підготовки майна до реалізації передбачена Законом, Інструкцією з організації примусового виконання рішення та Порядком реалізації арештованого майна.

Крім того, зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо самостійного усунення бездіяльності державним виконавцем не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні поданої скарги, оскільки такі дії були вжиті державним виконавцем після подання скарги до суду, а саме в період розгляду такої скарги.

Скаржник на виконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК України, зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ФК «Днірофіансруп» понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом скарги та просить суд апеляційної інстанції, стягнути з Бориспільського міськрайониого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 815,50.

Відзиву від сторін подано не було.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні державний виконавець Вовк А.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в прохальній частині апеляційної скарги, просили розгляд справи проводити без участі їх представника.

В судове засідання апеляційного суду боржник ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином .

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення державного виконавця, вивчивши та дослідивши матеріали справи, та матеріали виконавчого провадження, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України ?Про виконавче провадження?).

Згідно з п.1, 7 ч.2 ст.18 Закону України ?Про виконавче провадження?, виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, у Бориспільському міськрайонному ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №37125191 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-1981/2011, виданого 25 грудня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

21.03.2013 відкрито виконавче провадження №37125191 (а.с.11), стягувачем був ПАТ "КБ "Експобанк".

17.04.2013 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) та оголошено заборону на його відчуження. Це підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.61-62).

11.03.2019 було замінено сторону стягувача у виконавчому листі з ПАТ "КБ "Експобанк" на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.17 зворот).

18.09.2019 державний виконавець Вовк А.В. склав акт про проведені електронні торги, відповідно до якого належний ОСОБА_1 транспортний засіб було реалізовано ОСОБА_2 за ціною 95100,00 грн. (а.с.57).

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.05.2021 було описано 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонено відчужувати це майно (а.с.59).

Відповідно до інформації з сайту https://asvpweb.minjust.gov.ua/, всі виконавчі провадження, щодо боржника ОСОБА_1 , окрім №37125191 завершені.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем проведені всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №2-1981/2011. Так, ще з 2013 року був накладений арешт на усе майно боржника ОСОБА_1 , у 2019 році проданий транспортний засіб, а 17.05.2021 виконавець самостійно усунув бездіяльність, пов`язану з описом та арештом виявленого нерухомого майна боржника та його подальшою реалізацією. Відкритим виконавчим провадженням, в межах якого ОСОБА_1 є боржником є лише ВП №37125191, тому підстав для об`єднання з іншими виконавчими провадженнями немає.

Проте суд апеляційної інстанії повністю не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Щодо визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191 , яка полягає у невжитті заходів примусового виконання, пов`язаних із описом та арештом виявленого нерухомого майна боржника та подальшою реалізацією.

З даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень чітко вбачається, що у виконавчому провадженні №37125191, яке є відкритим (стан виконавчого провадження), державним виконавецем Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовк А.В. вчинено такі виконавчі дії:

Виконавцем вчинялись дії щодо розшуку належного майна боржника, а саме постановлено постанову від 15.04.2013 про арешт майна боржника, якою був виявлений у боржника транспортний засіб автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 486, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2008 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , колір чорний, який в подальшому бувреалізовано на електронних торгах відповідно до протоколу №429990 від 05.09.2019 ро, кошти з його продажу були передані стягувачу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Тобто, судом вірно встановлено, що відкривши виконавче провадження , виконавець правомірно здійснив заходи, щодо арешту майна боржника, та вжив усіх передбачених законом заходів, щодо реалізації рухомого майна та передачі коштів стягувачу.

При цьому виконавець виконував вимогу Закону, якою передбачено, що спочатку звертається стягнення на рухоме майно боржника.

Щодо вимоги стягувача про зобов`язання державної виконавчої служби внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження № 37125191 до Автоматизованої системи виконавчого провадження колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно з пунктами 3, 4 Розділу IV Положення про АСВП постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі заборонене. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вноситься виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Надані до матеріалів справи докази щодо здійснення виконавчого провадження не свідчать про те, що документи виконавчого провадження не були внесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Згідно Розділу IV Положення про АСВП встановлюється порядок доступу до Системи та отримання інформації із Системи. Система забезпечує можливість формування сторонам виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації. Однак, Автоматизована система виконавчого провадження не надає технічної можливості перегляду всіх дій, які вчинялись державним виконавцем за відповідним виконавчим провадженням у зв`язку із тим, що відповідно до Положення про АСВП сторони мають можливість формувати інформаційну довідку, яка містить узагальнену інформацію по виконавчому провадженню.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Матеріали справи не містять доказів вчинення стягувачем - ТОВ "Дніпрофінансгруп" дій, пов`язаних з ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження.

Крім того державний виконавець у суді апеляційної інстанції надав пояснення щодо того, що обов`язок з внесення документів до АСВП виник з 2020 року, і з того часу ним вносяться усі скан-копії документів, по яким проведені виконавчі дії, окрім постанов, які і так існують у реєстрі.

Тобто, колегією суддів встановлено, що і в цій частині апеляційної скарги її доводи є недоведеними , а суд вірно встановив, що виконавцем не допускались порушення щодо внесення документів до АСВП, з часу, коли такий обов`язок був визначений Законом.

Щодо визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191, яка полягає у невжитті заходів щодо об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Суд першої інстанції вірно встановив, що не існувало відкритих виконавчих проваджень, які державний виконавець Вовк А.В. повинен був об`єднати.

Ні в скарзі ні в апеляційній скарзі відсутні посилання, які не закінчені виконавчі провадження не були об`єднані державним виконавцем.

Тобто, колегія суддів встановила, що доводи скарги в цій частині також є безпідставними, адже об`єднувати виконавчі провадженні щодо боржника ОСОБА_1 не було підстав, оскільки не було відкритих виконавчих проваджень . для об`єднання з виконавчим провадженням. бездіяльність в якому оскаржує скаржник.

Таким чином, перевіривши доводи скарги та матеріали виконавчого провадження апеляційний суд встановив, що в частині оскарження дій та бездіяльності, пов`язаних із описом та арештом виявленого нерухомого майна боржника та його подальшою реалізацією, внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про всі документи , отримані на запит виконавця; об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, державний виконавець діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог Закону, а тому скарга в цій частині є необґрунтованою і суд вірно відмовив в її задоволенні.

Щодо зобов`язання головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. усунути допущені порушення ( поновити порушене право стягувача з урахуванням норм ЗУ « Про виконавче провадження» та вжити заходів примусового виконання, які були направлені на перевірку майнового стану боржника, вжиття заходів примусового виконання, то в цій частині вимоги скаргу правомірно не задовольнялись, оскільки станом на дату постановлення ухвали, вищеперераховані дії були виконані і відповідно вже відпали підстави для зобов`язання їх вчинення.

Щодо визнання неправомірної бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191 з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.12.2012 року по справі №2-1981/2011, яка виразилась в порушені строків вчинення виконавчих дій передбачених ч. 8 ст. 48 ЗУ « Про виконавче провадження» спрямованих на встановлення майнового стану боржника, суд виходить з наступного:.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 03 червня 2020 року у справі №464/5990/16-а, основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно- правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку. форми та строків такої діяльності.

Під час виконавчого провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Під час виконавчого провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумний строк в контексті виконавчого процесу - це строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) здійснення виконавчого провадження.

Щодо перевірки майнового стану боржника, то відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-УІІІ виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися виконавцем одноразово.

Відповідно до змісту скарги на бездіяльність державного виконавця, скаржником було зазначено, що державним виконавцем в порушення ч.8 ст.48 Закону не вживаються заходи, спрямовані на перевірку майнового стану боржника.

Судом за матеріалами виконавчого провадження встановлено, що після реалізації рухомого майна, та з`ясування факту недостатності коштів для погашення боргу, виконавцем не проводилась перевірка майнового стану боржника у строки та порядку передбаченому ч. 8 ст. 48 ЗУ « Про виконавче провадження».

В судовому засіданні апеляційного суду державним виконавцем в цій частині вимоги скарги були частково визнані.

Разом з тим, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, які мали значення для вирішення цієї частини скарги та дійшов помилкового висновку, що в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та вимоги ст. 376 ЦПК України, ухвала районного суду, як така, що постановлена на не повно з`ясованих обставинах справи з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням процесуальних норм, підлягає частковому скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги.

Суд визнає неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191 з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.12.2012 року по справі №2-1981/2011, яка виразилась в порушенні строків вчинення виконавчих дій передбачених ч. 8 ст. 48 ЗУ « Про виконавче провадження» спрямованих на встановлення майнового стану боржника.

В іншій частині, ухвала районного суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню в решті вимог скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дніпрофінансгруп» просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат понесених у зв`язку з подачею скарги до суду першої інстанції та витрат в суді апеляційної інстанції.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Так, ТОВ «Дніпрофінансгруп» на підтвердження витрат з розгляду скарги у суді першої інстанції надано перелік витрат на професійну правничу допомогу ( в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ « Про Державний бюджет України на 2021 рік»: 1094, 50 грн. за одну годину роботи адвоката. Детальний опис робіт складається з : зустрічі , консультації клієнта, узгодження правової позиції, аналіз судової практики ( 1год.); підготовка та подання до суду скарги на бездіяльність державного виконавця ( 2год); підготовка та подання клопотання про витребування доказів ( 1 год.) ; представництво в судових засіданнях. Загальний розмір витрат становить 5078 грн. 00 к.;

В суді апеляційної інстанції заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 8815 грн. 50к., детальний опис робіт адвоката складається з : зустрічі , консультації клієнта, узгодження правової позиції, аналіз судової практики ( 1год.); підготовка та подання апеляційної скарги ( 2 год.) та витрат щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати стягуються пропорційно до задоволених вимог.

Так як скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» складається з п`яти вимог, а судом задовольняється одна вимога, апеляційний суд вважає за можливе з Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1/5 від загальної суми витрат на правову допомогу та 1/5 судового збору за подачу апеляційної скарги.

Таким чином підлягають стягненню з Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрати на правову допомогу в розмірі 2778 грн. 70к. та судовий збір за подачу апеляційної скарги 454 ,00 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374- 376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні скарги, щодо порушення строків та порядку перевірки майнового стану боржника.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ України Вовка А.В. у виконавчому провадженні №37125191 з примусового виконання виконавчого листа виданого 25.12.2012 року по справі №2-1981/2011, яка виразилась в порушені строків вчинення виконавчих дій передбачених ч. 8 ст. 48 ЗУ « Про виконавче провадження» спрямованих на встановлення майнового стану боржника.

В іншій частині ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, був. 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (49089, с. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205, , р/р НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 2778( дві тисячі сімсот сімдесят вісім ) гривень 70 коп.

Стягнути з Бориспільського МРВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, був. 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (49089, с. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205, , р/р НОМЕР_3 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги 454 ( чотириста п`ятдесят чотири ) гривні 00 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик