Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5430/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 06.02.1993 року по 05.08.2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 05.08.2021 року шлюб зареєстрований між позивачкою та відповідачем розірвано.

За час шлюбу у сторін народилося четверо дітей, двоє з яких - ОСОБА_6 , 2011 року народження та ОСОБА_7 , 2012 року народження є неповнолітніми та перебувають на утриманні позивачки.

Відповідач залишив сім`ю та проживає окремо від позивачки з дітьми. Наразі сторони не можуть дійти домовленості щодо добровільної сплати аліментів тому змушена звернутись до суду. Вказує, що розмір заробітку відповідача стабільно високий, оскільки є фізичною особою підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Заперечуючи позов відповідач подав до суду відзив у якому зазначає, що має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, однак не в такому розмірі як просить позивачка, оскільки такий розмір аліментів поставить його у скрутне становище. Так після розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин він покинув спільне з позивачкою майно та винаймає житло, що погіршило його стан. З довідки ГУ ДПС у Закарпатській області вбачається, що розмір його доходу не дає змогу сплачувати такий розмір аліментів, оскільки середньомісячний розмір його доходу складає 10 000-12 000 гривень. В той же час, відповідач приймає співмірну та належну участь в утриманні та вихованні дітей, відповідно до їх вікових потреб. З вказаних підстав просив позовні вимоги ОСОБА_8 задоволити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі по 2200 гривень на кожну дитину щомісячно.

Позивачка ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Киретів В.В. в судовому засіданні підтримав обставини та вимоги позову та прролсив суд такі задовольнити.

Представник відповідача адвокат Стасюк Ю.П. у судовому засіданні заперечив протии позовних вимог та просив суд такі задовольнити частково з врахуванням обставин наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у сторін народилося четверо дітей, двоє з яких - ОСОБА_6 , 2011 року народження та ОСОБА_7 , 2012 року народження є неповнолітніми та перебувають на утриманні позивачки.

Твердження позивачки про те, що рівень заробітку відповідача стабільно високий, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі ґрунтуються на припущенні позивачки та не підтвердженні документальними доказами, а тому такі припущення не можуть бути прийняті до уваги судом.

Суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на спільних дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі.

Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище позивачки відповідача та стан їх здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання спільних дітей сторін у розмірі по 3000 гривень, щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, - слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої в АДРЕСА_1 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на місяць на кожну дитину, починаючи із дати звернення до суду 02.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 908 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 14.12.2021 року. Повний текст рішення виготовлено 14.12.2021 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо