Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1146/21
Провадження № 2-др/376/4/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2021 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Віговського С.І.,

при секретарі Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира заяву представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Васюка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Васюк Микола Миколайович (далі - представник заявника) звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Представник заявника мотивує заяву тим, що 14 липня 2021 року рішенням Сквирського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, суд задовольнив частково. Однак, при ухваленні судового рішення від 14 липня 2021 року судом не було вирішено питання про судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., яке (питання) останній ставив суду у позовних вимогах.

Представник заявника, посилаючись на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначив, що у позовній заяві він наголошував на використання права подачі доказів про понесення позивачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу (договорів, рахунків тощо) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено, оскільки за умовами договору та додатку № 1 від 25.05.2021 року гонорар (вартість послуг) за договором про надання правової допомоги від 29.03.2021 року оплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати набрання чинності рішення у справі на підставі виставленого рахунку. Крім того наголошує, що доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу у справі покладається саме на відповідача, а суд не має права самостійно без клопотання відповідача зменшити такий розмір, а тому судові витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо строку на подання заяви на підтвердження витрат на правничу допомогу, то на думку представника заявника такий строк розпочинає відлік з моменту, коли особа дізналась про ухвалення судового рішення. У разі, якщо особа не була присутня при ухваленні судового рішення, процесуальний строк відраховується з моменту, коли особа отримала рішення суду або дізналась про нього з Єдиного державного реєстру судових рішень.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги представником заявника разом із цією заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу надано наступні документи: 1) договір № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 2) додаток № 1 від 25.05.2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 3) акт наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 4)звіт про обсяг наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року.

Згідно ч.ч. 2-4 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розглядові заяви про ухвалення додаткового рішення.

Представник Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі та заперечив щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, посилаючись на її необгрунтованість та відсутність доказів, що підтверджують такі витрати.

Суд, ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового рішення з додатками та матеріалами справи, вважає відмовити у прийнятті додаткового рішення, зважаючи на наступні підстави.

Судом встановлено, що у провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 376/1146/21за позовною заявою ОСОБА_1 до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14.07.2021 року, яке набрало законної сили 15.08.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, суд задовольнив частково.

При ухваленні рішення від 14 липня 2021 року, судом не було вирішено питання про судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., яке (питання) останній ставив суду у позовних вимогах у зв`язку з тими обставинами, що позивачем ОСОБА_1 докази про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу (договори, рахунки тощо) не були подані суду до закінчення судових дебатів у справі.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав на використання права подачі доказів про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу (договорів, рахунків тощо) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги представником заявника разом із цією заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу надано наступні документи: 1) договір № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 2) додаток № 1 від 25.05.2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 3) акт наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року; 4) звіт про обсяг наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року.

Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

Верховний Суд України у пункті 20 постанови Пленуму від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 14) звертав увагу судів, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 60, 62, 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Досліджуючи подані представником заявника разом із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу докази на підтвердження понесених заявником витрат на оплату правничої допомоги, суд звертає увагу на наступне.

У пункті 1.2 розділу І договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року передбачено, що клієнт дає завдання, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання клієнта надавати йому юридичні послуги (правову допомогу) за відповідну плату. У свою чергу клієнт зобов`язується оплатити такі юридичні послуги та фактичні витрати адвоката, пов`язані з наданням таких послуг.

Пунктами 5.1 5.3 розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року сторонами визначено вартість наданих послуг та порядок розрахунків.

Так, згідно пункту 5.1 розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року плата за надані адвокатом послуги за цим договором встановлена відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно переліку послуг зазначених у Додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Послуги надані адвокатом оплачуються клієнтом у готівковій та безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок адвоката, який вказаний у розділі 11 даного Договору протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання клієнтом у будь-який спосіб відповідного акту наданих послуг або у готівковій формі з видачею прибуткового касового ордеру/довідки про підтвердження надходження грошових коштів (пункт 5.2 розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року).

При цьому, у пункті 5.3 розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року сторонами чітко визначено, що послуги вважаються оплаченими з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок адвоката або з видачею довідки про підтвердження надходження грошових коштів/прибуткового касового ордеру.

Аналіз розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року дає підстави для висновку, що послуги надані адвокатом оплачуються клієнтом у готівковій та безготівковій формі та вважаються оплаченими з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок адвоката або з видачею довідки про підтвердження надходження грошових коштів/прибуткового касового ордеру, а відтак, одним із документів, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги можуть бути: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та/або довідка адвоката про підтвердження надходження грошових коштів від клієнта за надані адвокатом послуги.

У наданому суду представником заявника додатку № 1 від 25.05.2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року (пункті 1) йдеться про те, що розмір гонорару адвоката за надання послуг згідно цього Договору є фіксованим та складає 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень, сплачується клієнтом в порядку п. 5.2, 5.3 Договору. Гонорар (вартість послуг) за цим договором оплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі на підставі виставленого рахунку; в акті наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року міститься інформація про обсяг наданих послуг (4 (чотири) послуги)), вартість однієї години наданих послуг (1000,00 грн.) та загальна вартість наданих послуг (12 000,00 грн.); у звіті про обсяг наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року міститься інформація про кількість витрачених годин за надання кожної послуги та загальну кількість витрачених годин за надання послуг (12 годин 00 хв.).

Таким чином, як вбачається судом із заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу та доданих до неї доказів, представником заявника суду не доведено, що клієнтом згідно вимог розділу 5 договору №74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року було сплачено адвокату будь-які кошти за надану правову допомогу, оскільки документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та/або довідка адвоката про підтвердження надходження грошових коштів від клієнта за надані адвокатом послуги), адвокатом до заяви про ухвалення додаткового рішення суду не надано, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність цих вимог.

При цьому суд вважає, що із самого змісту додатку № 1 від 25.05.2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, акту наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року та звіту про обсяг наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, не вбачається факт сплати клієнтом адвокату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а відтак вказані документи не можуть бути доказами сплати клієнтом адвокату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Крім того, суд звертає увагу, що при дослідженні зазначених вище документів вбачається розбіжність у визначенні форм адвокатського гонорару (фіксований розмір чи погодинна оплата), оскільки у пункті 1 додатку № 1 від 25.05.2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року сторонами визначено, що розмір гонорару адвоката за надання послуг згідно цього Договору є фіксованим, тобто таким, при якому для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, та складає 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень. Водночас, при дослідженні судом акту наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року та звіту про обсяг наданих послуг від 03.08.2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, які в силу 5.1 розділу 5 договору № 74 про надання правової допомоги від 29.03.2021 року є невід`ємними частинами даного Договору, сторонами фактично проведено обчислення обсягу наданих послуг для виплату гонорару та визначено його не в якості фіксованого розміру, а як погодинну оплату, а саме, кількість годин (часу) помножена на вартість такої години (12 годин 00 хв. помножено на 1000,00 грн./1 годину) та визначено загальну вартість наданих послуг (12 000,00 грн.).

Як було зазначено вище, форми адвокатського гонорару відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв, а відтак, відсутність в договорі про надання правової допомоги чіткого та зрозумілого визначення порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), що вимагається приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, що як наслідок дає підстави суду використати свої дискреційні повноваження та відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 246, 258-260, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Васюка Миколи Миколайовича про стягнення з Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський