Справа № 405/4403/20
Провадження №2/405/620/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Гаврилюк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/4403/20 за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності за набувальною власністю , -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею (позивачем) право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири під АДРЕСА_4 , що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на житло, виданого 12 травня 1993 року.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що її (позивача) бабусі ОСОБА_3 належало 2/3 частини квартири під АДРЕСА_5 частина з яких належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 12 травня 1993 року Кіровоградською міською радою Народних депутатів та набута нею в результаті реалізації права на приватизацію, інша 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 липня 2003 року Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру №3-1551, та належала бабусі в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4 . Також її (позивача) бабуся ОСОБА_3 безперешкодно володіла та користувалась ще і 1/3 частиною вказаної вище квартири, яка належить її (бабусі) колишньому чоловіку ОСОБА_2 .
Позивач також зазначила, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який (шлюб) 05 травня 1997 року було розірвано. Перед розірванням шлюбу, 25 квітня 1997 року ОСОБА_2 з вказаної квартири виписався та виїхав, із того часу спілкування з ним ніхто з її (позивача) родичів не підтримував, а тому його місце проживання або перебування, їй (позивачу) не відомо.
Вказала, що зазначена вище квартира спочатку належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, потім ОСОБА_3 і її колишньому чоловіку ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Загальна площа квартири становить 53,3 кв.м. До 25 квітня 1997 року всі проживали разом та спільно користувались вказаною квартирою, разом утримували та оплачували її. Після розірвання шлюбу, тобто з травня 1997 року, у вказаній квартирі проживали ОСОБА_3 та її мама ОСОБА_4 , і відповідно користувалися квартирою аж до самої їх смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Спадщину після її смерті у відповідності із ст. 1261 ЦК України прийняла її дочка ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги та отримала в подальшому відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом.
Після смерті ОСОБА_4 вказаною квартирою в повному обсязі користувалась ОСОБА_3 , яка самостійно утримувала вказану квартиру, робила в ній ремонт, сплачувала в повному обсязі комунальні послуги та всі інші пов`язані з утриманням квартири платежі. Всі договори з комунальними службами щодо обслуговування вказаної квартири були укладені з ОСОБА_3 , особові рахунки також оформлені на її ( ОСОБА_3 ) ім`я.
Таким чином, 16 років її (позивача) бабуся ОСОБА_3 одноособово, безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володіла і користувалась всією квартирою, в тому числі, і 1/3 частиною квартири під АДРЕСА_4 , яка належить відповідачу. А якщо враховувати час, коли була жива і ОСОБА_4 , то бабуся загалом користувалась належною відповідачу 1/3 частиною вказаної квартири 21 рік.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її (позивача) бабуся ОСОБА_3 померла, та після її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватним нотаріусом Яценко О.П. було заведено спадкову справу №19/2018, із заявою про прийняття спадщини звернулася вона (позивач), онука спадкодавця спадкоємець за законом за правом представлення.
Позивач вказала, що з моменту смерті бабусі (з ІНФОРМАЦІЯ_2 ) вона в повному обсязі володіє та користується вказаною квартирою одноособово, відкрито та безперешкодно, має від неї ключі. Відповідач доступу до квартири (ключів) не має. Так, у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, отримавши у спадок 2/3 частини квартири вона (позивач) отримала право користування вказаними 2/3 частинами квартири, однак оскільки інші спадкоємці відсутні, а також будь-які інші особи вказаною квартирою не користуються та не претендують на неї, поділ квартири не проводився, порядок користування квартирою не визначався, вона (позивач) з моменту відкриття спадщини володіє квартирою в повному обсязі. Таким чином, з моменту смерті бабусі, вона (позивач) проживає у вказаній квартирі, користується нею, змушена була зробити в квартирі ремонт, оскільки почали протікати труби. З метою уникнення конфліктних ситуацій із сусідами нею (позивачем) було викликано сантехніка ЖЕКу, який здійснив заміну старих труб на нові. Весь цей час, протягом якого вона користується квартирою, вона (позивач) одноособово сплачує всі комунальні послуги та несе всі необхідні витрати, пов`язані з утриманням квартири.
11 червня 2019 року нею (позивачем) було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири під АДРЕСА_6 . Таким чином, квартирою в повному обсязі вона (позивач) користується протягом останніх 1-го року та 7-ми місяців, а з 11 червня 2019 року стала власником 2/3 частин вказаної квартири в порядку спадкування.
Ухвалою суду від 29 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною власністю, - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову, запропоновано позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: надати докази документального підтвердження вартості майна щодо якого виник спір 1/3 частини квартири під АДРЕСА_4 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом в судове засідання учасників справи.
Ухвалою суду від 27 січня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 07.06.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П., зареєстровано в реєстрі за №354) в судове засідання подано заяву, зареєстровану судом 15 квітня 2021 року за вх.№9415 про розгляд справи без її, як представника позивача, участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом повідомлений про час та місце судового розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток про виклик, за останньою відомою зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця його проживання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзиви на позов від відповідача на адресу суду не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів.
При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене вище, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно.
Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З досліджених у справі доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993 року, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів, згідно з розпорядженням від 12.05.1993 року № 3249, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час м. Кропивницький).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10 травня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 1453 та після смерті останньої відкрилася спадщина.
04 липня 2003 року державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В. на ім`я спадкоємця ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право на спадщину за закономпісля смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 1/3 частини квартири під номером АДРЕСА_4 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів 12 травня 1993 року за №3249, та зареєстрованого Кіровоградським бюро техінвентаризації 13.05.1993 року за №3663/14. За даними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 25.06.2003 року за №856379 квартира трьохкімнатна, загальною площею 53,32 кв.м., в тому числі житловою 35,91 кв.м. та складається: кімнати 15,44, 10,71 кв.м., сіни 9,76 кв.м., коридори 3,1 кв.м., 1,79 кв.м., 2,27 кв.м., кухня 5,0 кв.м., кладови 1,01 кв.м., 0,71 кв.м., балкон 0,54 кв.м. Спадкова справа №424, зареєстровано в реєстрі за №3-1551.
Також судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що 05 травня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Кіровограда в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №196, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , яке було видано ОСОБА_3 05 травня 1997 року.
З копії виписки із домової книги за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що за вказаною адресою з 18.10.1991 року був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знятий з реєстрації 25.04.1997 року, про що свідчить також інформація Відділу реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницький від 11.08.2020 року, надана на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
Крім того, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 30.07.2020 року, наданої на запит суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19.04.1997 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 03 грудня 2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 3055, та після смерті останньої відкрилася спадщина.
11 червня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було видано свідоцтво про право на спадщину за закономпісля смерті ОСОБА_3 , 1941 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 2/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належали спадкодавцеві на підставі: - свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів 12 травня 1993 року згідно з розпорядженням (наказом) від 12 травня 1993 року №3249, яке зареєстроване Кіровоградським обласним бюро технічної інвентаризації 13 травня 1993 року та записано в реєстрову книгу за №4856/17П на 1/3 частку; - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В. 04 липня 2003 року за реєстровим №3-1551. Право власності зареєстроване в ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 16 липня 2003 року, реєстраційний номер:1617065; номер запису: 3663 в книзі:14. (Витяг №1014699 про реєстрацію права власності на нерухоме майно) на 1/3 частку. Квартира загальною площею 53,32 кв.м., житлова площа 35,91 кв.м. Спадкова справа №19/2018, зареєстровано в реєстрі за №358.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Відповідно до п. 14 вказаної Постанови виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно з ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду ( ч. 4 ст. 344 ЦК України).
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
З довідки ОСББ «П`ятихатки 2-66» від 20.11.2018 року за №114 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою проживає одна з 1994 року, за нею доглядає працівник соціальної служби. Крім неї за вказаною адресою ніхто не проживає та не зареєстрований.
Судом також встановлено, що після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартирою за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 користувалась в повному обсязі, самостійно утримувала її, робила в ній ремонт, сплачувала за комунальні послуги, всі договори щодо обслуговування квартири були укладені саме з ОСОБА_3 , всі особові рахунки (книжки по оплаті житлово-комунальних послуг) відкрито на її ім`я, що підтверджується відповідними документами, а саме: квитанціями про оплату комунальних послуг, замовленнями на виготовлення та встановлення металопластикових вікон, копіями розрахункових книжок, відповідними договорами.
З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета та підстав позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає встановленим, що бабуся позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 16 років одноособово, безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володіла і користувалася всією квартирою за адресою АДРЕСА_2 , в тому числі і 1/3 частиною квартири, яка належала відповідачу ОСОБА_2 , а починаючи з 30.11.2018 року в повному обсязі володіє та користується одноособово, відкрито, добросовісно та безперешкодно, утримує квартиру та оплачує комунальні послуги позивач ОСОБА_1 , тому суд вважає, що є всі наявні законні підстави для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на 1/3 частину вказаної квартири, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 1993 року.
На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесен і позивачем ОСОБА_1 ,- залишити по фактично понесеним останньою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною власністю, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири під АДРЕСА_4 , що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993 року, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів, згідно з розпорядженням від 12.05.1993 року № 3249.
Судові витрати по справі, що складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_1 , - залишити по фактично понесеним.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст.ст.354, 355 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до ст.289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява проперегляд заочного рішення абоапеляційна скарга, або якщорішення залишенов силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова