Справа № 695/1985/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,

представника відповідача адвоката Циби С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Алекскредит» , адреса: вул. Якова Самарського, 12А (далі позивач) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 грудня 2018 року сторони уклали Договір про надання кредиту № 1758890.

Відповідно до п. 1.1. Договору, невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця.

Вказаний Договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Правил, сторони домовилися, що Договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо, сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

На підставі укладеного Договору, відповідно до п.п. 1.4. - 1.7., 1.9. Договору кредитодавець 23 грудня 2018 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 8000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 22 січня 2019 року (включно).

Пунктом 1.5. Договору визначено, що проценти за користування кредитом строком більше ніж 5 календарних днів (включаючи дострокове погашення кредиту) нараховуються, виходячи з фіксованої процентної ставки від визначеної в п. 1.4. Договору суми кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом. Процентна ставка складає 1,28 % в день.

Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами Договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, що підтверджується відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 02 червня

2021 року.

22 січня 2019 року між сторонами було укладено Додаткову угоду про зміну умов Договору про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року, відповідно до п.п.1-2 якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору про надання кредиту № 1758890 від

23 грудня 2018 року до 21 лютого 2019 року (включно). На дату укладання Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з

23 грудня 2018 року до 22 січня 2019 року у розмірі 3072,00 грн., а також плату за продовження строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн.

У порушення умов Договору та Додаткової угоди, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, до 21 лютого 2019 року відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором перед позивачем, у зв`язку з чим, починаючи з 22 лютого 2019 року у відповідача виник борг, що має відображення у детальному розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

Відповідач станом на 30 червня 2021 року має заборгованість 17455,83 грн., яка складається з наступного:

- 8000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту;

- 3072,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,28%;

- 4000,00 грн. заборгованість з пені за період з 22 лютого 2019 року по 10 березня 2019 року;

- 1157,60 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України;

- 444,52 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України;

- 564,82 грн. 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України;

- 216,89 грн. 3 % річних по відсоткам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищевикладена, представник позивача просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року у розмірі 17455,83 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 жовтня 2021 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника відповідача адвоката Циб С.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Так, представником позивача на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів надано відповідь ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПРЕЙ», однак даний документ не містить належних даних щодо предмету доказування, а саме те, що відповідачем були фактично отримані грошові кошти за Договором про надання кредиту № 1758890 від

23 грудня 2018 року. Крім цього, представник відповідача наголошує, що така довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, отже не може бути належним доказом надання позивачем грошових коштів відповідачу. Також, представник відповідача зазначає про те, що розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, а долучені до позовної заяви Правила надання споживчого кредиту ТОВ «Алекскредит» не містять підпису відповідача про ознайомлення, а також не містять відомостей, що саме з цими правилами надання споживчого кредиту ознайомлювався відповідач. Крім цього, представник відповідача зазначає про те, що відповідно до вимог ст. 258 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) пропущений, а представником позивача не було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності. Також, суду було надано орієнтовний розрахунок понесених відповідачем судових витрат, які складаються із надання професійної правничої допомоги у розмірі 4400,00 грн.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 листопада

2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів та долучення документів до матеріалів справи задоволено. Встановлено додатковий строк для подання додаткових доказів, долучено до матеріалів справи відповідь платіжної системи з повним номером платіжної картки позичальника, на яку були перераховані кошти за укладеним між сторонами договором про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня

2018 року, а також витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» відомості про те, чи зараховано

23 грудня 2018 року грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , держателем якої є ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_3 .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суду пояснив, що Правила надання споживчого кредиту ТОВ «Алекскредит» не підписані відповідачем, відсутні інші належні та допустимі докази того, що відповідач ознайомлювався з правилами надання кредиту. Крім цього, зазначив, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) позивачем пропущений. Окрім цього, матеріали справи не містять доказів того, що позивач перерахував кошти на картковий рахунок відповідача. Також, представник відповідача пояснив суду, що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України він має намір подати докази про судові витрати відповідача пов`язані з наданням професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву останнього, відповідно до якої представник позивача просить розгляд справи проводити за його відстуності.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 23 грудня 2018 року сторони уклали Договір про надання кредиту № 1758890 (а.с. 12 13)

Відповідно до п.п. 1.4. - 1.7., 1.9. Договору кредитодавець 23 грудня 2018 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі

8000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 22 січня 2019 року (включно).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-211208/13627 від

24 листопада 2021 року, яка була надана на виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, 23 грудня 2018 року здійснено зарахування коштів на суму 8000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Пунктом 1.5. Договору визначено, що проценти за користування кредитом строком більше ніж 5 календарних днів (включаючи дострокове погашення кредиту) нараховуються, виходячи з фіксованої процентної ставки від визначеної в п. 1.4. Договору суми кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом. Процентна ставка складає 1,28 % в день.

22 січня 2019 року між сторонами було укладено Додаткову угоду про зміну умов Договору про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року, відповідно до п.п.1-2 якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору про надання кредиту № 1758890 від

23 грудня 2018 року до 21 лютого 2019 року (включно). На дату укладання Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з

23 грудня 2018 року до 22 січня 2019 року у розмірі 3072,00 грн., а також плату за продовження строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн. (а.с. 17).

Крім цього, представником позивача, для підтвердження укладення кредитного договору із відповідачем надано Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» (а.с. 5 11), паспорт споживчого кредиту (а.с. 18 19).

У відповідності до п.п. 5.1., 5.2. Правил кредитний договір, додаткова угода до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту підписано сторонами в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, станом на 30 червня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 17455,83 грн., яка складається з наступного:

- 8000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту;

- 3072,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,28%;

- 4000,00 грн. заборгованість з пені за період з 22 лютого 2019 року по 10 березня 2019 року;

- 1157,60 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України;

- 444,52 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст.625 ЦК України;

- 564,82 грн. 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України;

- 216,89 грн. 3 % річних по відсоткам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Указаний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

При вирішенні даного спору суд враховує правову позицію висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, провадження №14-254цс19, відповідно до якої визначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, судом встановлено, що сторони уклали кредитний договір, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 8000,00 грн., свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за сумою кредиту; заборгованості по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,28%; інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 3 % річних по відсоткам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження того, що позивач надав відповідачу грошові кошти за Договором про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року. Проте такі доводи спростовуються довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-211208/13627 від

24 листопада 2021 року, яка була надана на виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року.

Також не підлягають до задоволення твердження представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, проте відповідачем та його представником не надано суду свого контррозрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року.

Крім цього, твердження представника відповідача про те, що відповідач не був ознайомлений належним чином з Правилами надання кредиту ТОВ «Алекскредит» суд оцінює критично з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1. Договору, невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору слідує, що без ознайомлення з Правилами надання кредиту ТОВ «Алекскредит» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, підписуючи Договір про надання кредиту № 1758890 від 23 грудня 2018 року, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Проте, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому твердження представника відповідача, щодо пропущеного строку позовних вимог у частині стягнення заборгованість з пені за період з 22 лютого 2019 року по 10 березня 2019 року підлягають до задоволення, а тому в цієї частині позовних вимог в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за сумою кредиту; заборгованості по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,28%; інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 3% річних за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 3 % річних по відсоткам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, враховуючи заяву представника відповідача про надання доказів у підтвердження понесених судових витрат відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1749,72 грн. (100 % х 13455,83/17455,83 = 77,08 %; 77,08 % х 2270 /100 = 1749,72).

Керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Алекскредит», 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12 А, заборгованість за Договором про надання кредиту № 1758890 від 23.12.2018 станом на 30.06.2021 у загальній сумі 13455,83 грн. та 1749,72 грн. судового збору, а всього 15205,55 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 29 грудня 2021 року.

Суддя О.Г. Романова