Справа №296/9628/21
УХВАЛА

Про направлення справи за підсудністю

17.12.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 16 461,98 грн., стягнуті за виконавчим написом №18228 від 05.08.2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.11.2021 р. матеріали цивільної справи №296/9628/21 передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 р., для розгляду вказаної цивільної справи головуючим суддею визначено Стрілецьку О.В.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 26-30 ЦПК України, суд дійшов висновку, що справа підлягає направленню за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира з огляду на наступне.

Як встановлено зі змісту ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12.11.2021 р. правовою підставою для передачі справи за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира слугувало встановлення факту, що жодних виконавчих дій в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №18228 від 05.08.2019 р. на території Корольовського району м. Житомира приватним виконавцем не здійснюється, спірний виконавчий напис нотаріуса виконується на території Богунського району м. Житомира, а тому в силу положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України вказана справа підсудна Богунському районному суду м. Житомира. Крім того, зі змісту долученої до позовної заяви копії паспорту вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні до суду позивач зазначив про те, що даний спір підлягає розгляду Корольовським районним судом м. Житомира, посилаючись на ч. 12 ст. 28 ЦПК України, ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» - за зареєстрованим місце проживання позивача - АДРЕСА_2 .

Питання визначення територіальної підсудності врегульовано параграфом 3 глави 2 ЦПК України.

Правила визначення загальної підсудності регламентовано ст. 27 ЦПК України, відповідно до частини 2 якої позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, стаття 28 ЦПК України регламентує визначення правил підсудності справ за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Частина 16 статті 28 ЦПК України визначає, що право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, належить позивачу.

Враховуючи викладене, реалізація права на застосування альтернативної підсудності належить до дискреційних повноважень позивача та не може самостійно застосовуватися судом.

14.12.2021 року на виконання запиту суду надійшли Відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, зі змісту яких вбачається, що місце проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Корольовського району м. Житомира.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач правомірно звернувся за захистом свого права до Корольовського районного суду м. Житомира за своїм зареєстрованим місцем проживання, що відповідно до положень ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" може бути місцем проведення виконавчих дій, тобто місцем виконання виконавчого напису, а відтак підстави для передачі справи до Богунського районного суду м. Житомира - відсутні.

Аналогічний висновок викладено в постанові Житомирського апеляційного суду від 18.03.2021 року (справа № 295/1445/21).

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічну правову позицію Європейський суд з прав людини також висловив у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Розгляд справи судом із застосуванням правил альтернативної підсудності без реалізації позивачем права на вибір такої підсудності є позбавленням позивача права на повноважний суд в розумінні Закону №1402-VIII.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивач скористався наданим виключно йому правом на звернення до суду за його вибором за місцем свого проживання, що належить до його безумовного та гарантованого законом права, підстави для застосування правил виключної підсудності в межах даного позову відсутні, з метою забезпечення права позивача на повноважний суд та недопущення порушення передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій позивача, матеріали цивільної справи №296/9628/21 слід передати на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира як суду,уповноваженому на розгляд даного позову.

Керуючись статтями 27, 28, 30, 32, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи №296/9628/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом, направити за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Стрілецька