Справа№592/9529/21
Провадження №2/592/2024/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Ващенка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відшкодування шкоди

з участю представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить стягнути з відповідача 492 022,43 грн. відшкодування матеріальної шкоди і 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди та відшкодування судових витрат.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 28.01.2021 близько 09-10 год. відповідач керуючи транспортним засобом Mersedes Benz 316, д.н. НОМЕР_1 ,що їй належить, на автодорозі Р-60 Суми-Пиряти, на 209 км поблизу с. Галяво Любенського району Полтавської області, виїхав за межі проїзної частини та перекинувся. У зв`язку з цим транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлення яких становить 492 022,43 грн.. У зв`язку з пошкодженням майна зазнала моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.. Моральну шкоду пов`язує з тим, що по факту пригоди тривало кримінальне провадження і її транспортний засіб був арештований. У зв`язку з цим вона не могла їм користуватися. Пошкодження автомобіля також спричинило страждань.

Відповідач відзив не подав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та вважав, що позивачем не надано доказів правомірності користування відповідачем транспортним засобом який був пошкоджений. Вважав, що позивач несе відповідальність за шкоду як власник, чи то відповідна страхова компанія, чи то роботодавець у якого працював відповідач коли керував транспортним засобом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивачці належить на праві власності транспортний засіб Mersedes Benz 316, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію.

28.01.2021 близько 09-10 год. на автодорозі Р-60 Суми-Пиряти, на 209 км поблизу с. Галяво Любенського району Полтавської області відповідач керуючи зазначеним транспортним засобом виїхав за межі проїзної частини та перекинувся. Такі обставини підтверджуються ухвалою Чорнухінського районного суду Полтавської області від 02.03.2021 у справі № 549/71/21. Зазначеною ухвалою встановлено вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді при зазначених обставинах. Цією ухвалою також скасований арешт транспортного засобу позивачки накладений ухвалою від 01.02.2021.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначений транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлення яких становить 492 022,43 грн., що підтверджується висновком експерта №35/2021 від 30.06.2021.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 83, 175, 177, 178 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Надані позивачем докази є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у суду.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та врегульовані положеннями ст.ст. 22, 1166, 1167 ЦК України.

З наданих сторонами доказів та встановлених обставин вбачається, що саме з вини відповідача пошкоджено транспортний засіб позивача і у зв`язку з цим останньому спричинена матеріальна шкода.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.ст. 205, 207, 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

Згідно п. 2.2 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

На час пригоди відповідач керував транспортним засобом. Згідно наведених положень ЦК України та Правил дорожнього руху керування відповідачем транспортним засобом не суперечить законодавству і є правомірним, тобто він є володільцем. Іншого сторонами під час судового розгляду не доведено. Тому саме на відповідача має бути покладена відповідальність як на особу з вини якої спричинена шкода.

Розмір матеріальної шкоди не викликає сумнівів у суду, надані позивачем докази є належними, допустимими, послідовними і логічними.

Відповідач всупереч положенням ст.ст. 81, 83, 175, 177, 178 ЦПК України не зазначив обставини у обґрунтування заперечень, не зазначив і не надав у встановленому порядку доказів на спростування наданих доказів позивача.

В судовому засіданні представник відповідача заявляв клопотання спрямовані на отримання доказів. Проте судом відмовлено у задоволенні оскільки, на порушення ст.ст. 81, 83, 175, 177, 178 ЦПК України відповідач не зазначив обставини у обґрунтування заперечень, не зазначив і не надав у встановленому порядку доказів на спростування наданих доказів позивача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.ст. 16, 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України позивачка також у зв`язку з пошкодженням майна має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому суд враховує, що відповідач спричинив шкоду ненавмисними діями. Загальну сума спричиненої матеріальної шкоди є значною. Час відновлення транспортного засобу є тривалим. Таке певною мірою негативно вплинуло на життя позивачки та призвело для вжиття заходів по відновленню своїх прав. Тому суд виходячи з принципів виваженості та справедливості прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн..

Позивачка у обґрунтування позову заявляла, що моральна шкода була пов`язана з арештом транспортного засобу у кримінальному провадженні. Проте такі обставини (арешт транспортного засобу) не вчинялися відповідачем і є законними діями під час кримінального провадження за які відповідач не має нести відповідальності. Тому ці обставини не є підставами для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з цим суд зменшив загальну суму шкоди до зазначеного розміру. Відтак позов у іншій частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене слід задовольнити позов про відшкодування матеріальної шкоди повністю, тобто у сумі 492 022 грн. 43 коп., - моральної шкоди у розмірі 25 000 грн., а всього на загальну суму 517 022 грн. 43 коп., що 99,04 відсотків від заявленої суми позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути відшкодування витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог 20 475 грн. 76 коп., тобто 99,04 відсотків від 20 674,23 грн..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 77-80, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) відшкодування матеріальної шкоди у сумі 492 022 грн. 43 коп., відшкодуванням моральної шкоди у сумі 25 000 грн., відшкодування витрат 20 475 грн. 76 коп., а всього 537 498 грн. 19 коп.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі понад 25 000 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 23.09.2021.

Суддя В.Г. Костенко