Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Зазначав, що у Подільському районному суді міста Києва розглядається цивільна справа № 758/177/18 за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

У процесі розгляду зазначеної цивільної справи за заявою його представника про вжиття заходів забезпечення, 10 квітня 2018 була постановлена ухвала Подільського районного суду м. Києва відповідно до якої був накладений арешт на транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» 818 D, вантажний, тип кузову - фургон ізотермічний 2003 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2 з 10.08.2011.

24.05.18 його представник подала на виконання ухвалу про арешт транспортного засобу до Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України.

16.07.18 від регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України надійшов лист № 31/26-Ч-601 від 22.06.18 про неможливість внесення арешту до НАІС ГСЦ МВС України транспортного засобу, оскільки на момент надходження ухвали суду згідно даних НАІС ГСЦ МВС України транспортний засіб, який було зареєстровано за ОСОБА_3 , 17.05.18 перереєстровано на нового власника.

Відчуження відповідачем транспортного засобу під час дії судової заборони, накладеної на забезпечення його позову, порушує його права.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» 818 D, вантажний, тип кузову - фургон ізотермічний 2003 року випуску від 17.05.18.

У відзиві на позов відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на наступне.

До моменту отримання позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу йому не було відомо про наявність ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10.04.18.

Позивач не надає жодного доказу на підтвердження того, що він був обізнаний із забороною відчуження зазначеного автомобіля.

До того ж, сам позивач звернувся до Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України лише 24.05.18.

Відомості про накладене обтяження на момент, коли він, за твердженням позивача, продав належний йому автомобіль - 17.05.18, не були наявні в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Таким чином, на момент укладення спірного договору купівлі-продажу публічне обтяження, накладене Подільським районним судом міста Києва не було зареєстроване, а отже не набрало чинності, відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У зв`язку із зазначеним, будь-які відомості про нього були відсутні та не відомі жодній особі.

Позивачем не надано також доказів того, які його права та інтереси були порушені укладеним оспорюваним договором.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким саме чином зміст правочину не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та не надані докази на підтвердження позовних вимог.

Більше того, як вбачається із копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.05.18, який було надано позивачем, - зазначений договір був укладений між ТОВ «Авто-Ком», який є комісіонером та діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії, а також особою на ім`я ОСОБА_4 , який є покупцем.

Таким чином, від імені продавця автомобіля, згідно наданого позивачем договору купівлі-продажу діяла третя особа, якій взагалі нічого не було відомо про наявність певних обмежень.

До того ж, правочин було вчинено від імені ТОВ «Авто-Ком», а не від імені відповідача, що спростовує посилання позивача на те, що відповідач з метою уникнення цивільно-правової відповідальності, уклав договір купівлі-продажу автомобіля в той час, як на нього було накладено арешт.

Посилаючись на зазначені обставини, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, шо відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва віл 10.04.18 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENZ», модель 818 D, вантажний, тип кузову - фургон ізотермічний, 2003 року випуску, право власності на який 10.08.11 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 8-9).

17.05.18 між ТОВ «Авто-Ком», який діє на підставі договору комісії від 17.05.18, та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «MERSEDES-BENZ», модель 818 D, вантажний, тип кузову - фургон ізотермічний, 2003 року випуску, право власності на який 10.08.11 зареєстровано за власником (комітентом за договором комісії) (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві від 22.06.18 зазначений автомобіль, який був зареєстрований на ОСОБА_2 перереєстровано на нового власника 17.05.18 (а.с. 10).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон).

Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11 Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону до публічних обтяжень належать накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону публічне обтяження підлягає реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, протягом п`яти днів із дня винесення відповідного рішення, на підставі якого воно виникає. Обов`язок щодо здійснення реєстрації покладається на уповноважений орган (особу) або на особу, зазначену в рішенні уповноваженого органу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що про ухвалу Подільського районного суду м. Києва віл 10.04.18 йому стало відомо з позовної заяви ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, а на момент вчинення правочину обтяження зазначеного вище транспортного засобу в Державному реєстрі зареєстровано не було.

Як установлено судом, на момент вчинення оспорюваного правочину публічне обтяження зазначеного вище транспортного засобу в Державному реєстрі зареєстровано не було.

Доказів того, що про встановлену судом заборону відчужувати майно було відомо відповідачу на момент укладення оспорюваного договору, позивачем суду не надано.

Зі змісту ухвали Подільського районного суду м. Києва віл 10.04.18 вбачається те, що вона була постановлена без виклику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

До того ж, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що зазначену ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 отримала у суді 24.05.18 та особисто подала її на виконання до Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України, тобто після 17.05.18 - дати укладення оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як установлено судом, сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу є: ТОВ «Авто-Ком», який діє на підставі договору комісії від 17.05.81, та ОСОБА_4 .

У порушення вимог ЦПК України у позові позивачем не вказано, які його права та інтереси були порушені укладеним договором саме відповідачем.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що на момент вчинення оспорюваного правочину судом не було встановлено недодержання сторонами вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, правових підстав для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 11, 37, 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук