Справа № 308/6619/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Міщенко Ольги Олександрівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 13.09.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.09.2021 року.

Представник позивача - ОСОБА_1 , адвокат Міщенко Ольга Олександрівна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися.

Позов мотивує тим, що в період з 15.09.2001 року по 02 квітня 2009 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року у справі №2п-6839/08 шлюб, укладений між сторонами, - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 250 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 18.11.2008 року і досягнення повноліття.

02 квітня 2009 року шлюб між сторонами розірвано та після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.04.2009 року додається).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2019 року змінено спосіб стягнення та збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття.

На теперішній час їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, однак продовжує навчатися у Технічному Університеті міста Кошице на будівельному факультеті, що підтверджується довідкою №42489/2020 від 02.02.2021 року.

При цьому у позовній заяві вказано, що син сторін навчається на очній (денній) формі навчання та являється студентом І курсу, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток.

В позові вказує, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а тому він знаходиться на повному утриманні позивачки. На позивачку в повному обсязі покладені витрати й щодо оплати проїзду сина до місця навчання, а також на проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Окрім того при обґрунтуванні позову адвокат посилається на положення ст.ст. 199,200,182 СК України.

Згідно позовної заяви позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Від представника позивача по справі надійшла завяа про про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, подав письмову заяву в якій вказував, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом

Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Судом встановлено, що в період з 15.09.2001 року по 02 квітня 2009 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 02.04.2009 року, шлюб між сторонами у справі розірвано про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №42 від 2009 року квітня місяця 02 числа, та після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , вказане підтверджується копією вказаного свідоцтва, що міститься у матеріалах справи.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2019 року змінено спосіб стягнення та збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2008 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Копію постанови додано до матеріалів справи.

З наданих до матеріалів справи документів, а саме довідки що №42489/2020 від 02.02.2021 року (з перекладом на українську мову) син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім, на даний час навчається у Технічному Університеті міста Кошице на будівельному факультеті, на очній (денній) формі навчання та являється студентом І курсу, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 17.05.2021 №11147517, копія якого міститься у матеріалах справи, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2021 року у розмірі 8027,56 грн.

СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Пред`являючи позов, позивач зазначала, що вона потребує матеріальної допомоги батька дитини, посилаючись, зокрема, на витрати у зв`язку із навчанням.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, в зв`язку з її навчанням, оскільки є працездатною особою, окрім того із заяви наданої відповідачем, вбачається, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Сторони не заперечують, що їх спільний син навчається у Технічному Університеті міста Кошице на будівельному факультеті, на очній (денній) формі навчання.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи позиції сторін по справі, суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до обґрунтованого висновку про те, що повнолітній син відповідача, який навчається у Технічному Університеті міста Кошице на будівельному факультеті, на очній (денній) формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь на утримання повнолітнього сина який продовжує навчатись, аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд враховує, що на даний час виплата аліментів на старшу дитину сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 припинилась, однак відповідач надалі сплачує аліменти на меншу дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частки від його доходу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує позицію позивача та відповідача, те, що відповідач проти задоволення позову не заперечує, визнав позовні вимоги, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача та матеріальне становище позивача, суд приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 454,00 грн.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.182,199, 200,201 Сімейного кодексу України, суд:

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Міщенко Ольги Олександрівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , іден. номер: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (іден. номер: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання позивача: АДРЕСА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_3 ).

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , іден. номер: НОМЕР_3 ) судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош