Справа № 2-4667/09
Провадження № 2/487/1812/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Савчук К.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат по справі №2-4667/2009 за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію, -

ВСТАНОВИВ

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат по справі №2-5899/2009 в сумі 10766,00 грн. В обґрунтування заяви зазначила, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовом АТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.07.2021 року позов було залишено без розгляду. Тому вважає, що має право на відшкодування понесених нею судових витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача та безпідставності позовних вимог. Вважає, що додані до позовної заяви докази є неналежними та позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 було укладено з ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» договір про постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за вищенаведеною адресою вона ніколи не була зареєстрована та право власності на вказаний будинок за нею не реєструвалось. В обґрунтування заявленої нею суми компенсації зазначила, що у відзиві на позовну заяву нею було надано суду орієнтований розрахунок судових витрат, який складається з наступного: 464,00 грн. судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення; 9400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

22 липня 2021 року представник АТ «Миколаївобленерго» надала до канцелярії суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, у якому зазначила, що з розрахунком витрат не згодна в повному обсязі, вважає суму витрат необґрунтовано. Також посилалась на те, що зі сторони позивача не було допущено необґрунтованих дій, а лише реалізовано процесуальне право на подання заяви про залишення позову без розгляду. До того, ж відповідачем не було долучено до відзиву на позов орієнтовного розрахунку суми витрат, що є підставою для відмови в задоволенні заявленого клопотання. Крім того, вважає суму заявлених ОСОБА_1 витрат необґрунтованою та такою, що не відповідає критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин та фінансового стану сторін. Наголосила на тому, що документів на підтвердження суми витрат не надано, жодного судового засідання по справі за участю сторін не відбувалося, за такого розмір витрат за 3 судових засідання є незрозумілим.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Фуртатова М.Ю. надала до канцелярії суду заяву, у якій просила проводити розгляд заяви за відсутності сторони відповідача, вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заява повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

26 березня 2009 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» (правонаступником якого є АТ «Миколаївобленерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 1054,00 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2009 року позов ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» задоволено.

11 січня 2021 року ОСОБА_1 надала до канцелярії суду заяву про перегляд вищенаведеного заочного рішення суду.

Ухвалою суду від 02.04.2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, скасовано заочне рішення Заводського районного суду від 15 внересня 2009 року. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

29.04.2021 року ОСОБА_1 надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому визначила попередній розрахунок судових витрат в сумі 12854 грн.

02 червня 2021 року представник позивача надала до канцелярії суду заяву про залишення позову без розгляду.

23 липня 2021 року представник відповідача адвокат Фуртатова М.Ю. надала до канцелярії суду заяву, якою просила здійснити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви представника позивача про залишення позову без розгляду не заперечувала, позовні вимоги не визнала.

Ухвалою суду від 23.07.2021 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9ст.141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Під зловживанням процесуальними правами законом, у ст.44 ЦПК України, визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони, на які посилається відповідач ОСОБА_1 у свої заяві про відшкодування судових витрат.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, саме по собі звернення з позовом до суду чи з заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про відшкодування судових витрат, поданій після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду відповідач просила стягнути судові витрати наслідок необґрунтованих дій позивача. Разом з тим, відповідно до вищевказаних норм сам по собі факт залишення позивної заяви без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Залишення позовної заяви АТ «Миколаївобленерго» без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача саме з відповідачем, ні відсутність предмета спору, а також обґрунтованість чи необґрунтованість позовної заяви. Також, в межах розгляду даної заяви, не передбачено встановлення обґрунтованості чи безпідставності заяви, а також надання оцінки доказам.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обґрунтованості позову.

Відтак, посилання відповідача на те, що позивач звертаючись до суду із позовною заявою не подав разом з нею належних доказів на підтвердження своїх вимог, суд вважає безпідставними.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність понесення таких витрат, так і необґрунтованість дій позивача для вирішення питання про їх стягнення.

При цьому, суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за його заявою, а не через зловживання процесуальними правами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 55, 124 Конституції України, ст. 44, 141, 142, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат по справі №2-4667/2009 за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недораховану електроенергію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.О. Гаврасієнко