Справа № 202/7685/21
Провадження № 2-о/202/210/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, Дніпровська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, -

І. Стислий виклад позиції заявника та пояснень заінтересованої особи.

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що після смерті батька заявника, останній не може оформити спадкові права, через реєстрацію місця проживання заявника як спадкоємця, та померлого батька, як спадкодавця, за різними адресами, хоча фактично вони проживали за однією адресою разом. При цьому заявник в строк для прийняття спадщини (6 місяців) не звернувся оскільки вважав, що прийняв спадщину оскільки проживав разом із спадкодавцем.

Заявник просив розгляд заяви здійснювати у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи (нотаріальної контори) - у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду, надав копію спадкової справи після померлого ОСОБА_1 .

Зі сторони Дніпровської міської ради надійшла заява представника за змістом якої просив суд розгляд справи здійснювати у його відсутність, рішення ухвалити навласний розсуд.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .

У відповідності до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_1 .

У відповідності до копії договору куплі-продажу квартири від 22.08.2018 року, який зареєстрований в реєстрі за № 692, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Згідно із листом №14/5-182 від 25 листопада 2021 року відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у квартирі АДРЕСА_1 , станом на 17 травня 2021 року, тобто на день смерті спадкодавця ОСОБА_1 , зареєстрованим був тільки останній.

В той же час, відповідно до відповіді комунального підприємства «обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» № 07/4328 від 30 листопада 2021 року, відповідно до якої 17.05.2021 року о 18:30 годині до диспетчерської служби «103» надійшло звернення з мобільного номеру НОМЕР_3 (мобільний номер ОСОБА_1 ) про виклик екстреної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 , після здійснення виїзду, бригадою ЕМД встановлено смерть ОСОБА_1 , що підтверджує факт того, що у момент смерті позивач перебував разом із спадкодавцем.

Також, випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 18.05.2021 року виданої на ім`я ОСОБА_1 , у якій зазначено місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, спільне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_1 підтверджується свідками (сусідами) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та дружиною позивача ОСОБА_5

3 грудня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білецькою Веронікою Іванівною було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , через не підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В той же час, у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене, заявник вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Проте, для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В даному випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Суд вважає, що надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявленого факту.

Враховуючи встановлені та наведені вище обставини, дослідивши подані заявником докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 315 - 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), заінтересовані особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 25, прим. 12, каб. 7,8), Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд. 75) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Кухтін