Справа № 487/1215/21
Провадження № 2-о/487/60/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та встановлення факту прийняття спадщини за законом після смерті останнього,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, а також факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті її онука - ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів заяви заявник зазначив, що його хрещена матір ОСОБА_3 тривалий час мешкала разом зі своїм онуком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене житло, враховуючи відсутність інших зареєстрованих за цією адресою осіб, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували та після цього зареєстрували право спільної сумісної власності на квартиру. Тобто, зазначена вище квартира, враховуючи відсутність іншого житла, була постійним місцем проживання бабусі та онука. За період спільного проживання у цій квартирі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, наскільки це можливо між бабусею та онуком. Окрім того, бабуся та її онук протягом часу спільного проживання здійснювали догляд один за одним, здійснювали закупівлю продуктів харчування, ліків, предметів домашнього вжитку тощо. ОСОБА_3 приділяла своєму онуку належну батьківську увагу. Після смерті онука ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заявник разом із ОСОБА_3 , похоронили його за спільні кошти, справили девятини, сороковини, роковини, а згодом замовили та встановили йому пам`ятник на сімейному кладовищенському місці (відповідно до ч. 3 ст. 749 ЦК України). До нотаріуса, з метою оформлення спадкових прав, після смерті онука ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не зверталась.

Наостанок, зазначив, що ОСОБА_3 була зареєстрована та фактично мешкала за зазначеною вище адресою, починаючи з 1973 року аж до своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

За такого, заявник просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем та встановити факт прийняття спадщини за законом після смерті останнього. Від встановлення зазначених фактів залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак останні можуть бути встановлені виключно в судовому порядку.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши подані документи та витребувані судом матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення цієї справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, з копії актового запису про смерть № 311 від 21.12.2010 убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 28 років. Місце проживання померлої особи: АДРЕСА_1 . Особою, яка в тому числі здійснювала поховання померлого, значиться ОСОБА_3 , адреса якої: АДРЕСА_1 . Зазначеній особі видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Також, відповідно до інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області (станом на 14.06.2021 року), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01.02.1973 року за паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 25.06.1999 року Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області.

Як убачається з копії актового запису про смерть № 366 від 22.04.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 86 років. Місце проживання померлої особи: АДРЕСА_1 .

Друга Миколаївська державна нотаріальної контори Миколаївської області, у своїй відповіді повідомила, що за даними алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори (за період 2010-2021 років), спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відсутня. В той же час, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , заведена спадкова справа № 181/2019, копія якої додається.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_3 та її онука ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, остання зазначила, що бабуся та її онук, мали спільний побут, вели спільне господарство, окрім цього мали спільний сімейний бюджет, наявні проблеми побутового характеру вирішували у сімейному руслі. Більш того, як бабуся так і її онук підтримували та піклувались один про одного, як у моральному так і у матеріальному сенсі, тобто були наділені взаємними правами та обов`язками, наскільки це можливо між бабусею та онуком.

На підставі викладеного, у суду не викликає сумнівів, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала разом зі своїм онуком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

При вирішенні іншої вимоги заявника, щодо факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті її онука - ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Так, зі змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Верховний Суд України у своєму рішенні по справі № 6-15013св07 від 10.12.2008 р., зазначив таке, дослівно: «відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини, він не заявив відмову про неї. Якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини».

Враховуючи все вищевикладене у своєму взаємозв`язку, слід прийти до висновку про те, що особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, а також факт прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 21.02.2018 р. по справі № 317/2329/15-ц, н/п: 61-2414св18 та у постанові КЦС ВС від 28.02.2018 р. по справі № 633/344/16-ц, н/п: 61-1550 св 17.

Окрім цього, згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму ВС України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі за текстом - Постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму ВС України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин у контексті зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), його бабуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично прийняла спадщину, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті онука, була зареєстрована та фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд вважає, заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 294, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та встановлення факту прийняття спадщини за законом після смерті останнього - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін