Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2349/20
Номер провадження2/711/470/21
10 грудня 2021 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
представника позивача Толюпа О.В.
представника відповідача адвоката: Прядка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в квітні 2020 року звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №CSRKAE00000065 від 01.09.2008 року.
Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №CSRKAE00000065. У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Позивач звертав увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 517,33 доларів США, яка складається з 517,33 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кредиту), з урахуванням суми 3% від тіла кредиту.
Позивачем неодноразово надавались заяви про уточнення позовних вимог, які викладено в остаточній редакції в заяві від 17.05.2021 року, в якій позивач вказував, що відповідач за період з 25.02.2017 по 25.02.2020 має заборгованість 1553,19 доларів США (що за курсом 24,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.02.2020 складає 3807,62 грн.), яка складається з: 1553,19 доларів США 3% річних від прострочення, яку і просили стягнути з відповідача на свою користь разом з судовим збором.
08.04.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
27.05.2020 року ухвалою суду здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. В справі призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв щодо предмету спору.
02.08.2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Толюпа О.В. підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задоволити. Додатково вказав, що оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані в повному обсязі, то строк позовної давності не має застосуватись. А тому відповідно до ст. 625 ЦК України банк має право на стягнення з відповідача 3% річних від прострочення в сумі 1553,19 доларів США. Крім того просив врахувати всі надані письмові пояснення щодо предметі спору.
Представник відповідача - адвокат Прядка В.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та наполягав на застосуванні судом строків позовної давності, які слід відраховувати з 2013 року. Крім того просив врахувати всі надані письмові пояснення щодо предметі спору.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Відповідно до п. 3.1.3 позичальник повинен надати банку належним чином оформлені договори страхування, а також документи, які підтверджують оплату перших страхових платежів.
Пунктом 15.4 Договору визначено, що припинення дії Договору здійснюється відповідно до положень Договору та діючого законодавства України.
У пункті 17.1.5 сторонами погоджено дату повернення кредиту 30.08.2013 року.
Також пунктом 6.2.4 Договору визначено обов`язок позичальника погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені статтями 12.2.6 та 17.1.5 договору.
На виконання п. 3.1.3 Договору 01.09.2008 року між ЗАТ «Страхова компанія ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспорту, а саме автомобіля Skoda Оktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до п.7.1.2 вказаного Договору страхування, одним зі страхових випадків є незаконне заволодіння транспортним засобом (угон).
Постановою прокурора Чорнобаївського району від 20.03.2009 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме по факту незаконного заволодіння транспортним засобом Skoda Оktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до п.15.15 Договору страхування у разі незаконного заволодіння схованим транспортним засобом страхове відшкодування здійснюється за умови порушення кримінальної справи.
Відповідно до п. 15.16 Договору страхування у разі незаконного заволодіння застрахованим транспортним засобом страхове відшкодування здійснюється таким чином: порушенні кримінальної справи виплата здійснюється у розмірі 30% страхового відшкодування, а решта страхового відшкодування виплачується після закінчення або зупинення досудового слідства по кримінальній справі. Гарантом виконання зобов`язань ЗАТ «Страхова компанія ІНГОССТРАХ» за вказаним договором страхування є ПАТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до п. 11.1 Договору, - якщо в результаті будь-яких обставин предмет застави став недоступний для Банку внаслідок втрати, знищення (повного або часткового), суттєвого ушкодження, непридатності до експлуатації предмета застави або його недосяжності для банку з будь-якої іншої причини, така обставина вважається подією дефолту.
Пунктом 12.1 Договору визначено, що подією дефолту вважається будь-яка з наступних подій:
1) затримання сплати Позичальником частини наданого Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць;
2) перевищення Заборгованості більш як на 10% суми наданого Кредиту;
3) несплата Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми наданого Кредиту;
4) відмова Позичальника в оформленні (переоформленні) будь-якого з Договорів Страхування відповідно до вимог статті 3.1.3 Договору;
5) несплата чергових страхових платежів за Договорами Страхування за умов, визначених статтею 3.4.3 Договору;
6) порушення Позичальником умов щодо цільового використання будь-якої частини Кредиту;
7) з урахуванням умов статті Договору, Предмет Застави став недоступним для Банку внаслідок втрати, знищення (повного або часткового), суттєвого ушкодження, непридатності до експлуатації Предмета Застави або його недосяжності для Банку з будь-якої іншої причини;
8) недотримання позичальником будь-якої заяви чи запевнення, що визначені у статті 10.1 Договору;
9) подання позичальником повідомлення про неспроможність виконати свої зобов`язання за договором, за відсутності клопотання, поданого згідно із статтею 6.4.4 договору, або відмови у його задоволенні;
10) інше істотне порушення позичальником умов договору.
Пунктом 12.2.6 Договору визначено, що якщо протягом строку, вказаного у статті 12.2. 5 (30 календарних днів з дня отримання позичальником повідомлення про дефолт або з моменту реєстрації у Державному Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, якщо дата такої реєстрації буде пізнішою), позичальник не усунув подію дефолту, позичальник зобов`язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов`язання за договором у повному обсязі, а Банк має право, за своїм вибором, здійснити одну або декілька з наступних дій:
1)згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання Договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язання;
2)розірвати договір у судовому порядку;
3)звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у статті 13 договору;
4)застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав, дозволений законодавством України.
Тобто сторони врегулювали у договорі випадки та питання дострокового повернення кредиту, а саме зміну строку виконання основного зобов`язання.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Виходячи з наведеного, у разі настання події дефолту (в даному випадку викрадення автомобіля) відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
Пунктом 14.11 Договору сторонами встановлено строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (п`ять) років.
Таким чином судом встановлено, що 20.03.2009 року по факту крадіжки автомобіля Skoda Оktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був предметом застави кредитно-заставного договору №CSRKAE00000065 від 01.09.2008 року укладеного між сторонами. Враховуючи, що предмет застави був застрахований, то банк був обізнаний щодо настання події дефолту.
Також судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», неодноразово зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSRKAE00000065 від 01.09.2008 року, але за заявами Банку вказані позови було залишено без розгляду. Зазначене підтверджується ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12.2012 року у справі №2314/3335/12, ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.07.2013 у справі №736/688/13-ц, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014 року у справі №711/189/14-ц.
Тобто в даному випадки Банк вже неодноразово реалізовував своє право на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, що у свою чергу змінило і строки виконання відповідачем своїх зобов`язань та строк дії договору.
Крім того суд враховує, що останній платіж погашення суми заборгованості за договором кредиту позичальником було сплачено в грудні 2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Банком.
Таким чином, суд приходить до висновку, що банком пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем, а тому в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSRKAE00000065 від 01.09.2008 року слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 256-258, 261, 526, 530, 599, 611, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 80, 81, 82, 89, 95, 141, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -
В позовних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - в і д м о в и т и .
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2021 (з урахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб