Справа № 606/2549/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, у якому просять: визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: його мати ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3 прийняв спадщину померлої матері ОСОБА_1

ОСОБА_3 07.05.1999 склав заповіт, за яким належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, все майно заповів в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами.

Після смерті ОСОБА_3 , отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачі не можуть через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 24.11.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, однак подали заяву, у якій просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 06.07.2021, 19.11.2021, за №09-07/10/370, №09-04/10/782, станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, у ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_1 (дочка). На день смерті ОСОБА_1 (баби), яка померла 1994 році за даною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (син), ОСОБА_1 (онука). Спадкове майно померлої ОСОБА_1 прийняв ОСОБА_3 , однак не встиг належним чином його оформити. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у даному дворі проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (онуки), які проживають і на даний час (а.с. 17,18).

Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 189 07.06.2021, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , однак право власності не зареєстроване (а.с.23).

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 07.06.2021, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 203,8 кв.м., з якої житлова 77,0 кв.м. (а.с.19-26).

Відповідно до висновку про вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , виданого оцінювачем ОСОБА_6 станом на 17.11.2021 становить 320250 (триста двадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн (а.с.22).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 1919 року народження та ОСОБА_1 1979 року народження (позивач).

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 належало по 1/3 частки житлового будинку кожному.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Лошнів, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.11).

ОСОБА_3 прийняв спадкове майно померлої матері ОСОБА_1 , однак не встиг належним чином його оформити.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Лошнівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області Україна, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Теребовля, Тернопільської області (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Лошнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 07.05.1999, за яким належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, все майно заповів в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.15).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за №514/02-31 від 11.11.2021, слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину померлого батька, однак відсутнє та не зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вказане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору, за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частина, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Теребовлянська міська рада Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), місцезнаходження: вулиця Князя Василька, 104 а, місто Теребовля, Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Гордєєва Людмила Іванівна, місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 92 прим.№3, місто Теребовля, Тернопільська область.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник