РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 16 вересня 2017 року, зареєстрованому Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1551 від 16.09.2017 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З червня місяця 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, син проживає з нею. Домовленості щодо способу виконання боржником свого обов`язку утримувати дитину ними не визначалось. Протягом зазначеного часу боржник матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку.

Зазначила, що неодноразово вживала заходи щодо одержання аліментів на утримання дитини, для забезпечення гармонійного розвитку сина з урахуванням його потреб та інтересів. Зокрема, вжиття заходів щодо одержання аліментів відбувалося шляхом усних розмов, телефонних дзвінків з проханням надавати належну матеріальну допомогу сину, однак батько дитини, не реагував на дані прохання та ухилявся від сплати аліментів.

При стягненні аліментів з боржника просить врахувати, що він є здоровою та працездатною особою та, як їй відомо, працює.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої до суду заяви (вх.№53460/21-вх) від 20.09.2021 р., позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи провести у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву (вх.№53461/21-вх) від 20.09.2021 р з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав, не заперечив проти його задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 07.07.2021 року відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2017 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис за № 1551. З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 611, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2573 від 15.01.2020 року, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем проживання позивачки згідно довідки від 1126 від 09.01.2020 р. Окрім того, судом встановлено, що 05.08.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів, завірений нотаріально, зі змісту якого вбачається, що сторони досягли згоди та засвідчують своє волевиявлення щодо місця проживання дитини, та щодо розміру аліментних зобов`язань. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років починаючи з січня 2021р. - 1921 грн., з липня - 2013 грн., з грудня 2100 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2021р. - 2395 грн., з липня - 2510 грн., з грудня 2618 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів ( наявність у відповідача інших дітей, крім сина ОСОБА_4 , утриманців, тощо), судом не встановлена. Враховуючи встановлені по справі обставини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 25.06.2021 р. до повноліття дитини, що на думку суду відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості , про що не заперечив відповідач. Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 25.06.2021 р. по 25.07.2021 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 908,00 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180,182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Мала Любаша, Костопільського району Рівненської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500 ( дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 25.06.2021 р. до повноліття дитини . Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 25.06.2021 р. по 25.07.2021 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім ) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено - 24.09.2021 року .

Суддя: О.В.Панас