РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Садовського К.С.,

за участю секретаря - Ворончук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комплексу з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Михайлова В.Л. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача Комунального підприємства «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації», відповідно до якої просить стягнути з КП «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 18 927,12 грн. та моральної шкоди 7000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 16.08.2020 приблизно о 16 год. 15 хв., ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки Volkswagen, модель Passat В6 ЗС2 BZB 1.8 118|160 б-Gang, рік випуску 2008, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Харків по вул. Шевченко зі сторони вул. Арктичної в напрямку вул. Матюшенка, здійснивши поворот на вул. Мойсеївську, наїхав на решітку водостоку та внаслідок того, що решітка була незакріпленою, вона змінила своє положення та стала на ребро. В результаті було пошкоджено облицювання порогу, пробито захист днища, нижній ланжерон та інше, що спричинило йому матеріальні збитки.

Після ДТП потерпілий ОСОБА_1 , викликав працівників поліції, які оглянули місце події, відібрали пояснення водія та склали відповідні матеріали: схема місця ДТП від 16.08.2020, ЄО 26733.

Під час складання матеріалів, прибули представники КП «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» які є відповідальними за цю дільницю автодороги, та за участю майстра дільниці аварійно ремонтних робіт КП «КВЛК» ОСОБА_2 ; АКТ обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

За результатами обстеження ділянки визначено такою, що на проїзній частині дороги мається зруйнована під час руху решітка дощоприймального колодязя, чим порушено п.3.1.8 ДСТУ 3587-97 та п 5.2.7. ДСТУ Б В.2.5-26:2005 (ТОСТ 3634-99).

17.08.2020 позивачем було проведено дефектування автомобіля після ДТП у ТОВ «Автодом Харків» (офіційний дилер Volkswagen AG в Україні) що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Клочківська буд. 94-А, за результатами якого складено рахунок №ADZN048358-01 від 17.08.2020, в якому передбачені матеріали які необхідно придбати для відновлення автомобіля та роботи які потребує автомобіль для відновлення, загальна вартість 59 590 грн., 97 коп.

Після чого, позивач звернувся до Харківського науково - дослідного експертно- криміналістичного центру МВС з метою проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VW Passat В6 1.8, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.08.2020.

Огляд КТЗ, проводився у ТОВ «Автодом Харків» (офіційний дилер Volkswagen AG в Україні) за участю позивача, представника відповідача, а також експерта, що підтверджується Актом огляду колісного транспортного засобу від 04.09.2020.

Згідно висновку експертного дослідження № 6/1/23ЕД-20 від 30.10.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу VW Passat В6 1.8, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить: 16 935 гривень 22 коп., з урахуванням величини втрати товарної вартості (строк експлуатації КТЗ перевищує 7р.)

В результаті ДТП автомобіль отримав значні механічні пошкодження і вартість відновлювального ремонту, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 6/1/23ЕД-20 від 30.10.2020, склала 16 935 гривень 22 коп.

При цьому, за проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 1015 гривень 20 коп. За дефектування і підготовку до дослідження позивач сплатив 976 гривень 70 коп. Таким чином, позивачу спричинені матеріальні збитки в розмірі 18 927 гривень 12 коп.

Витрати на професійну правничу допомогу склали 11000 гривень. Судові витрати становлять 840 гривен 80 грн.

Стосовно заподіяння позивачу моральної шкоди вказано, що позивачу, через відсутність змоги використовувати транспортний засіб за призначенням у звичному режимі, неможливість поїхати на запланований відпочинок на власному автомобілі, були спричинені страждання. Крім того, ДТП позбавило позивача можливості використовувати свій автомобіль як для роботи, так і для особистих потреб, позивач змушений користуватись громадським транспортом, змінювати звичний графік дня, що спричиняє йому значний моральний дискомфорт, що завдало йому незручності, додаткові витрати на непотрібні емоційні хвилювання. У зв`язку з проведенням ремонту автомобіля після ДТП за власні кошти, позивач опинився у скрутному фінансовому становищі, а після ДТП ринкова вартість автомобіля значно знизилась.

Вказує, що позивач зазнав душевного хвилювання, нервового стресу та змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту у зв`язку з пошкодженням автомобіля.

У зв`язку з тим, що з вини відповідача КП «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» майну позивача була заподіяна шкода, останній звернувся до суду з вказаним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2020 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Ціною даного позову позивачем зазначена сума 25 927 грн. 12 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 18.11.2020 представник відповідача отримав 02.02.2021.

10.02.2021 засобами поштового зв`язку до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора КП КВЗК Докучаєва О.С., відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до КП КВЗК частково в розмірі матеріальної шкоди 16 935,22 грн. та моральної шкоди 500 грн.

При цьому вказує на те, що на обгрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем п.3.1.8. ДСТУ 3587 та п. Б В.2.5.-26:2005 (ГОСТ 3634-99).

Розглянувши наведені позивачем підстави та предмет позову, а також докази, надані на його підтвердження, відповідач вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Так, дійсно 16.08.2020 позивач о 16-15 год., керуючи автомобілем «Passat В6 ЗС2 BZB 1.8.118 160 б-Grand», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Харкові по вул.Шевченко, зі сторони вул. Арктичної в напрямку вул. Матюшенка, здійснивши поворот на вул Мойсеївську, наїхав на решітку водостоку та пошкодив транспортний засіб.

Відповідно до висновку товарознавчого дослідження 196/121/6/1-21734-2020 від 16.08.2020, виконаний судовим експертом Харківського науково-дослідного експертного - криміналістичного центру МВС, яким зазначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу приймається в розмірі 16 935, 22 грн., додатково просить стягнути витрати у розмірі 976, 70 грн. на дефектування і підготовку до дослідження.

Відповідач заперечує проти стягнення витрат на дефектування і підготовку до дослідження в розмірі 976, 70 грн. оскільки відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, а саме не передбачає стягнення витрати на дефектування та підготовки до дослідження, норма ст. 29 яка встановляє, що «... шкода пов`язана з пошкодженням транспортного засобу у зв`язку з пошкодженням ... у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки....».

Як наслідок відсутня правова підстава стягнення витрат з відповідача у розмірі 976, 70 грн. витрати на дефектування і підготовку до дослідження.

Крім того вказує, що позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 11 000 гривень надано договір № 2606/20-ПД-01 від 20.08.2020 про надання правової (правничої) допомоги із адвокатом, рахунок на оплату за договором № 2606/20-ПД-01 від 20.08.2020, квитанцію про сплату у розмірі 11 000 грн.

Проте, зазначені письмові докази, в тому числі фінансовий документ про сплату правової допомоги, позивачем до суду надані передчасно, в недостатньому обсязі, вважає даних доказів на даній стадії судового процесу недостатньо, щоб були правові підстави для задоволення позовних вимог у розмірі 11 000 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 7 000 грн. моральної шкоди, обґрунтовує моральну шкоду, що йому були спричинені страждання через відсутність змоги використовувати транспортний засіб за призначенням у звичному режимі, зазначає про неможливий відпочинок на власному транспорті, а також змушений користуватися громадським транспортом.

КП КВЗК категорично не згоден з розміром моральної шкоди, оскільки до матеріалів справи позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують душевні страждання, не надано документів, які підтверджують відпустку та інші. Однак, відповідач аналізуючи усталену практику Верховного суду України погоджується компенсувати моральну шкоду у розмірі 500 грн.

24.05.2021 представник позивача подав до канцелярії суду відповідь на відзив.

Так, вказує на те, що Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, реєстраційний код в Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.2.03, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 12,09.2014, встановлює наступний порядок:

Відповідно до п.1.3, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково- дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково- дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п.п. "е" п.1.4 Методики вона застосовується, зокрема з метою, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики).

Згідно з п.п.7,20, 7.21 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

При цьому, вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 - 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у Галузі економіки.

Проведення дефектування автомобіля було необхідним для встановлення можливості чи неможливості подальшої експлуатації транспортного засобу, визначення пошкоджень та вартості матеріалів спеціалізованої станції, подальшого проведення ремонтних робіт, а тому відносяться до збитків та підлягають стягненню.

На думку представника позивача не зрозумілим є посилання відповідача на приписи ЗУ «Про обов`язкове Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зважаючи на те, що правовідносини що виникли та відповідальність відповідача, не підпадає під дію зазначеного закону.

Приписи ст. 29 зазначеного закону встановлюють порядок здійснення страхового відшкодування саме Страховиком шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу Страхувальника.

Звертає увагу на те, що у відзиві відповідач не розглядає питання компенсації витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, за яке позивач сплатив 1015 гривень 20 код., при цьому в прохальній часті свого відзиву відповідач зазначену суму не зазначає.

Стосовно доводів та заперечень відповідача, в частині стягнення заявлених витрат на правничу допомогу, то представник, посилається на положення ч.1-4 ст.137 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру».

Також вказує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначене також узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2020 року у справі № 909/452/19, від 17 серпня 2020 року у справі № 925/1067/19, від 19 серпня 2020 року у справі № 910/6029/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 904/4387/19 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61- 6627св20).

На підтвердження зазначених витрат, представником було надано: завірена копія договору про надання правової (правничої) допомоги №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; завірена копія додаткової угоди №1 від 20.08.2020, до договору №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; завірена копія акту наданих послуг від 02.10.2020, до договору № №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; завірена копія рахунку на оплату №67 від 20 серпня 2020: завірена копія квитанції №0.0..1 від 30.09.2020, що в свою чергу підтверджує факт надання послуг та їх оплати позивачем.

Щодо відшкодування моральної шкоди, представником зазначено доводи аналогічні викладеним у позовній заяві.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача суми, вказані у позовній заяві.

08.06.2021 засобами поштового зв`язку до канцелярії суду надійшли заперечення представника відповідача проти задоволення позову, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити повністю, в разі задоволення (в т.ч. часткового) позовних вимог зменшити заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на 99 відсотків.

Повідомляє суд про зміну правової позиції відповідача на повне невизнання позовних вимог, оскільки представник позивача відхилив пропозицію мирного врегулювання спору

При цьому вказує, що Для відшкодування шкоди необхідно довести одночасну наявність факту: завдання шкоди; протиправних дій чи бездіяльності особи; причинного зв`язку між протиправним діянням та наслідками; вини заподіювана шкоди. Якщо не буде доведено, що відповідач діяв всупереч вимог законодавства, обов`язку відшкодування шкоди в нього не виникає.

Серед представлених суду матеріалів наявний акт обстеження ділянки вулично- шляхової мережі від 16.08.2020, який складений після настання ДТП та яким констатовано руйнування дощоприймальної решітки, що саме по собі є порушенням вимог ДСТУ. Вказаний акт по суті констатує лише факт руйнування решітки станом на 18 годину 00 хвилин 16 серпня 2020, однак не доказує та не підтверджує ані причини такого руйнування, ані існування порушень вимог ДСТУ з боку відповідача. За аналогією акт огляду місця події завжди лише фіксує стан речей після виникнення події; у практиці слідчих та судових органів вказаний документ є лише передумовою для подальших розслідувань та слугує матеріалом для їх проведення.

Відповідно до ст.140 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Однак, доказів притягнення працівників відповідача до адміністративної відповідальності позивач не надав.

Інших доказів, окрім доказів щодо завдання шкоди та її розміру, матеріали справи не містять. Звертає увагу суду на те, що представництво інтересів позивача здійснює професійний адвокат, який оцінив свої послуги у цій малозначній справі в 11 тисяч гривень, тому до нього мають ставитися підвищені вимоги стосовно оформлення позовної заяви та виконання обов`язку позивача щодо доказування.

Однак, зміст позовної заяви зводиться до припущень.

У практиці роботи відповідача нерідко трапляються випадки, коли решітки дощоприймального колодязя руйнували перевантажені великогабаритні автомобілі. Незважаючи на технічну справність решітки та встановлення її з дотриманням ДСТУ, після наїзду вона виходила з ладу та через лічені секунди на неї наїжджав вже легковий автомобіль. Ймовірніше за все, у цьому випадку причиною руйнування решітки було недотримання водіями норм ПДД стосовно завантаженості транспортних засобів. Контроль за цим перебуває поза межами компетенції відповідача.

Придбання та експлуатація автомобіля покладає на власника певні ризики, зокрема ризик випадкового знищення або пошкодження майна. У певних випадках автомобіль може зазнавати шкоду, за яку ніхто (окрім власника) не відповідає. Такий висновок повністю узгоджується з нормами частини 1 статті 323, частини 4 статті 319 ЦК України. Для нівелювання згаданих вище ризиків власник міг застрахувати своє майно, але цього не зробив.

Щодо моральної шкоди, то позов містить самі лише формальні посилання на завдання позивачу моральної шкоди. Жодне з посилань у розділі «моральна шкода» не підтверджено доказами.

В той же час, не надано інших доказів щодо глибини душевних страждань, життєвих змін, стану здоров`я потерпілих та інших критеріїв, які позивач зазначив у позові з посиланням на ст.23 ЦК України та п.З, 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995.

Розмір заявлених витрат завищеним. Позовна заява складається з 10 сторінок, які майже повністю займає цитування норм законодавства (здебільшого недоречне). До позовної заяви долучені звичайні для будь-яких судових процесів документи. Обсяг правової допомоги в доданих документах є значно завищеним. Вартість правової допомоги складає майже половину суми заявлених позовних вимог у малозначній справі. Справа не становить публічного інтересу.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, до канцелярії суду представником позивача адвокатом Михайловим В.Л. подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, та, зважаючи на досягнення домовленості між позивачем та відповідачем, щодо виплати шкоди в наступному розмірі: матеріальна 18 927,12 грн., моральна 4000 грн., витрати на правничу допомогу 4000 грн., просить позов задовольнити частково.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних документів.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.1, 2 ч.2 ст.49 ЦПК України).

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Право на захист є самостійним суб`єктивним правом, тобто юридично закріпленою можливістю використовувати передбачені законом заходи правоохоронного характеру з метою відновлення порушеного права шляхом застосування відповідних способів та засобів захисту.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб Volkswagen Passat, загальний легковий загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , повна маса 2060, маса без навантаження 1723, категорія В, об`єм двигуна 1798, тип пального В, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_6 , дата першої реєстрації 04.11.2008, дата реєстрації 09.04.2019, рік випуску 2008, належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство «Комплект з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації», ідентифікаційний код юридичної особи 349537693 здійснює наступну діяльність: 37.00 каналізація, відведення й очищення стічних вод (основний); 42.91 будівництво водних споруд; 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; 81.29 інші види діяльності з прибирання, 49.32 надання послуг таксі; 49.39 інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 38.11 збирання безпечних відходів; 42.21 будівництво трубопроводів.

16 серпня 2020 року приблизно о 16 год. 15 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Харків по вул. Шевченко зі сторони вул. Арктичної в напрямку вул. Матюшенка, здійснивши поворот на вул. Мойсеївську, наїхав на решітку водостоку та внаслідок того, що решітка була незакріпленою, вона змінила своє положення в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

16 серпня 2020 року інспектором відділу БДР УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Копильченко Б.С. за участю майстра дільниці аварійно ремонтних робіт КП «КВЗК» Гладун Ю.Г. було складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Відповідно до вказаного акту, експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками покриття проїзної частини має пошкоджену решітку дощоприймального колодязя.

Експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 та ДСТУ 3308-96 за такими показниками: наявність та стан дорожніх знаків 3.34; 2.3; 5.35.1; 5.35.2; наявність та стан дорожньої розмітки 1.3; 1.5; 1.6; 1.19; 1.14.1.

За результатами обстеження ділянки встановлено, що на проїзній частині дороги мається раптово під час руху зруйнована решітка дощоприймального колодязя, яке неможливо було передбачити, чим порушено п.3.1.8 ДСТУ 3587-97 та п.5.2.7 ДСТУ Б.В. 2.5-26.2005.

Для всебічного, повного та об`єктивного вивчення питання потребується додаткове вивчення щодо причини руйнування решітки дощ приймального колодязя та залучення фахівців, що стало причиною ДТП за участю а.м Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6 .

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся для проведення дефектування автомобіля після ДТП у ТОВ «Автодом Харків» (офіційний дилер Volkswagen AG в Україні) що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Клочківська буд. 94-А, , що підтверджується Наряд-замовленням №ADZN048327 від 17.08.2020, (рахунок №ADZN048327-01 від 17.08.2020) за результатами якого складено рахунок №ADZN048358-01 від 17.08.2020, в якому передбачені матеріали які необхідно придбати для відновлення автомобіля та роботи які потребує автомобіль для відновлення, загальна вартість 59 590 грн. 97 коп.

За вказані послуги ОСОБА_1 сплатив 976,70 грн. на підставі рахунку №ADZN048327/01 від 17.08.2020.

З метою проведення автотоварознавчого дослідження задля визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VW Passat В6 1.8, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.08.2020, ОСОБА_1 звернувся до Харківського науково - дослідного експертно- криміналістичного центру МВС.

30.10.2020 судовим експертом ХНДЕКЦ Лук`яновою В.О. складено висновок експертного дослідження №6/1/23ЕД-20.

Технічний огляд КТЗ «VW Passat В6», д.р.н. НОМЕР_6 проводився 04.09.2020 за участю власника та представників КП КВЗК Заліського В. та ОСОБА_3 на території ТОВ «Автодом Харків» при природному освітленні.

При проведенні технічного огляду КТЗ встановлено, що транспортний засіб має аварійні пошкодження, які виникли з причини стороннього механічного впливу (ДТП). Інших пошкоджень аварійного характеру, які би не відносились к зазначеному факту ДТП, а також слідів ремонтно-відновлювальних робіт складових КТЗ. При проведенні технічного огляду експертом не виявлено.

Відповідно до висновку судового експерта, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Passat B6 1.8 TSi. 2008 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 в результаті ДТП, яка мала місце 16.08.202, становить 16 935,22 грн.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_1 сплатив на користь Харківського НДЕКЦ МВС України 1015,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 22.10.2020 на підставі рахунку-фактури №РАХ2020-321 від 21.10.2020.

Відповідно до п.3.1.8 ДСТУ 3587-97, дощоприймачі повинні відповідати вимогам ГОСТ 16008. Відхилення висотної позначки решітки дощоприймального колодязя відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 2,0 см.

Відповідно до п.5.2.7 ДСТУ Б В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99), кришки люків, ремонтні вставки і решітки дощоприймачів повинні щільно прилягати до відповідних опорних поверхонь їх корпусів. Допуск площинності їх опорних поверхонь не повинен перевищувати 2 мм.

Таким чином, ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна шкода внаслідок дій та бездіяльності КП «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливної каналізації».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вулично-дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць, доріг, внутрішньо квартальні та інші проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, набережні, майдани, площі, а також автомобільні стоянки та майданчики для паркування транспортних засобів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними засобами організації дорожнього руху.

В ч. 1 ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» зазначено про те, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, що завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до п.1.3, вимоги Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково- дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково- дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п.п. "е" п.1.4 Методики вона застосовується, зокрема з метою, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики).

Згідно з п.п.7,20, 7.21 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

При цьому, вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 - 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у Галузі економіки.

Таким чином, проведення дефектування автомобіля було необхідним для встановлення можливості чи неможливості подальшої експлуатації транспортного засобу, визначення пошкоджень та вартості матеріалів спеціалізованої станції, подальшого проведення ремонтних робіт, а тому відносяться до збитків та підлягають стягненню.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 18 927,12 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

ОСОБА_1 діями та бездіяльністю відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного устрою життя позивача, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_1 їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, саме у розмірі 4000 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

В матеріалах справи на підтвердження повноважень представника позивача у справі та на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу містяться: копія свідоцтва ОСОБА_4 про право на заняття адвокатською діяльністю, копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1023980, виданого адвокатом Михайловим В.Л. на представництво інтересів ОСОБА_1 , копії договору про надання правової (правничої) допомоги №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; додаткової угоди №1 від 20.08.2020, до договору №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; акту наданих послуг від 02.10.2020, до договору № №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020; рахунку на оплату №67 від 20 серпня 2020: квитанції №0.0..1 від 30.09.2020.

З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 та АО «ФАС-ЮСТ» в особі Директора (керуючого партнера) Михайлова В.Л. дійшли до взаємної згоди про те, що відповідно до умов Договору АО здійснює представництво інтересів клієнта у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» про стягнення коштів та надає іншу професійну правничу допомогу, пов`язану із підготовкою правових документів для подання позову до суду, надання консультацій, складання та направлення адвокатського запиту, підготовка позовної заяви.

Сторонами визначено обсяг та зміст правової допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу 11 000,00 грн.

Відповідно до дублікату квитанції №0.0..1 від 30.09.2020 ОСОБА_1 сплатив на користь АО «ФАС-ЮСТ» 11 000,00 грн. оплати рахунку №67 від 20.08.2020 згідно договору №2606/20-ПД-01 від 20.08.2020.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За правовими позиціями, викладених у постановах Верховного Суду по справам №816/2096/17, №826/7806/17 вказано, щодо часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, а не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

З урахуванням викладеного, на підставі п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України суд вважає доведеним витрати позивача на правничу (правову) допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 4000,00 грн., відповідно до заяви представника позивача від 15.09.2021.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з КП КВЗК.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Комплексу з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» () на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди у розмірі 18927 /вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім/ грн. 12 коп., компенсацію моральної шкоди в сумі 4000 /чотири тисячі/ грн., судові витрати в сумі 4840 /чотири тисячі вісімсот сорок/ грн. 80 коп., а всього стягнути 27767 /двадцять сім тисяч сімсот шістдесят сім/ грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Комплексу з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» (адреса місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Тахіатаська, 3, ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 24 вересня 2021 року.

СУДДЯ