Справа № 146/1517/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Максимчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку, площею 1,2842 га розташованої на території Голинчинської сільської ради Шаргородської сільської ради Вінницької області. При зверненні позивачки до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини вона довідалася, що вказану земельну ділянку він заповів ОСОБА_2 , в зв`язку з чим отримала відмову, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду і просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно на 1/4 частину.

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та підготовче судове засідання у справі призначено на 07 грудня 2021 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшло електронне звернення про розгляд справи у його відсутності так, як він знаходиться за кордоном і не має змоги прибути у судове засідання.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 13 жовтня 2020 року виданого Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). видно, що покійний ОСОБА_3 дійсно доводився чоловіком позивачці (а.с.5).

З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 401775 вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 1,2842 га, розташована на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.8).

Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,2842 га, яка розташованої на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області встановлено, що її вартість складає 22114,93 грн. (а.с.6).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі наявні відомості про реєстрацію спадкової справи за № 66218220 (а.с.7).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 13 січня 2005 року встановлено, що позивачка є пенсіонером по віку. (а.с.9).

Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Тульчинського нотаріального округу Іськовою Н.М. № 219/02-14 від 23 вересня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частину спадкового майна ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 було відмовлено, у зв`язку з наявністю її заяви про відмову від спадщини (а.с. 10).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

В п. 19 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, які визначені ст. 1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2004 (справа № 1-1/2014) щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК Українизміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч. 3 ст. 75 СК України та в ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так, на день смерті чоловіка позивач була непрацездатною особою, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_3 , виданого 13 січня 2005 року, пенсія призначена за віком, а тому в розумінні положень ст. 1241 ЦК України позивач є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого ОСОБА_3 .

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що спадкове майно, а саме земельна ділянка повинна успадковуватись позивачем, оскільки згідно закону позивач має право успадкувати обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, тобто 1/4 частини.

За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, 1241, ст. 1268, 1276 ЦК України, статтями 12,13,76,78, 95,263-265, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку спадкового майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 жителькою АДРЕСА_1 право власності на обов`язкову частку в розмірі ј частини спадкового майна, земельної ділянки, площею 1,2842 га, розташованої на території Голинчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 401775, виданого 17 квітня 2008 року відділом земельних ресурсів Шаргородського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , що проживав в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, який передбачає, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2021 року.