Справа №718/2803/21
Провадження №2/718/745/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Мізюка В.М., при секретарі Харабара А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Погурський Валерій Іванович до ГУНП у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Погурський В.І.. звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ГУНП у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2010 року він придбав у власність автомобіль „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 . 21.09.2010 року.

Вказує, що придбаний ним автомобіль, був зареєстрований на його ім`я в Кіцманському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, у спосіб передбачений законодавством України та на ТЗ було закріплено державні номерні знаки « НОМЕР_2 », і в цей же день, після здійснення перевірок по наявним в ДАІ МВС базам даних, йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

В грудні 2020 року, з метою зняття з обліку для продажу свого ТЗ, він звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області, який розташований в м. Чернівці по вул. Руська, 284-М, однак його працівники повідомили, що на даний автомобіль накладено заборону на проведення реєстраційних операцій на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року в рамках розслідування кримінальної справи № 181-0062, учасником якої (підозрюваним, обвинувачуваним) він не був, що по суті є накладенням арешту на майно, так як даною забороною порушується його право розпоряджатись майном. Так само він не є свідком чи цивільним відповідачем в даній кримінальній справі.

Зазначає, що вказані обставини суттєво обмежують його право власності передбачене ст.319 ЦК України в частині вільного розпоряджання своїм майном, що в свою чергу є порушенням як Конституції України, так і актів цивільного законодавства.

Вказує, що постанова слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку) автомобіля „ VOLKSWAGEN T4, 2000 р.в., сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , належного йому на праві приватної власності, з урахуванням того що у даній кримінальній справі він не був та не є підозрюваним чи обвинуваченим, є протиправною та порушує його право власності охоронюване законом в частині користування та розпорядження майном, а тому належний йому ТЗ має бути звільнений з під арешту та заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку), виходячи із наступного:

- заборону на вище вказаний автомобіль накладено відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ MBС України у Львівській області від 16.03.2012 року ОСОБА_2 , в ході розслідування кримінальної справи № 181-0062 порушеної за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190 ч. 45, 358 ч. 1, 3 КК України.

- дана кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

- у кримінальній справі № 181-0311 вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року, який набрав законної сили, службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області визнано винними у скоєнні злочинів та притягнуто до кримінальної відповідальності, а тому на даний час не має будь-яких законних підстав для обмеження його права власності в частині вільного розпорядження своїм майном, тобто вказаним вище автомобілем.

- 31.05.2013 року в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181-0062, за фактом шахрайства, вчиненого особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 1,3 КК України.

- 28.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001639.

Посилається на те, що як в кримінальних справах № 181-0311 та № 181-0062 так і в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001639 він, ОСОБА_1 , не був та не є підозрюваним чи обвинуваченим, автомобіль не був визнаний та не визнаний на даний час речовим доказом у справі, відтак накладення заборони на даний транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом, а тому просив позов задовольнити.

У відповідь на позовну заяву представник відповідача подав відзив в якому вказав, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного: протягом 2008-2010 років невстановлені слідством особи здійснювали первинну реєстрацію ТЗ у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності. В ході досудового слідства у справі встановлено, що у період 2008-2010 років Львівському ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівський області, проведено реєстрацію ТЗ у 235 випадках часткового без сплати податку з власників ТЗ, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не сплачено 45 578 100 гривень, чим спричинено тяжкі наслідки інтересам держави. 31.05.2013 року в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа №181-0062 за ознаками злочинів передбачених ст. 190 ч.4, ст.. 358 ч. 1,3 КК України. Дана кримінальна справа виділена кримінальної справи №181-0311, порушені відомості начальника ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 165 КК України. Під час розслідування, якої 16.03.2012 року старшим слідчим СУ ГУ МВС України у Львівській області підполковником міліції Гелецьким В.І. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортними засобами, які зареєстровані без сплати або із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів, в тому числі на автомобіль „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначає, що кримінальна справа №181-0062 закрита не була та у зв`язку з вступом в дію у 2012 році нового КПК України внесена в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001639, а тому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

21.12.2021 року представником позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду подано відповідь на відзив, згідно якої просить відмовити відповідачу у визнанні поважного строку подачі відзиву та задовольнити вимоги позивача які викладені у позовній заяві.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Погурський В.І., не з`явилися, однак пресдтавник спрямував до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ГУНП у Львівській області не з`явився; про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 21.09.2010 року зареєстрував на своє ім`я автомобіль „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у Кіцманському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області (а.с.13).

Згідно адвокатського запиту від 17.05.2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області щодо надання інформації (а.с.14).

Згідно відповіді на адвокатський запит про надання інформації від 04.06.2021 року №31/24/08-38-Аз Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Чернівецькій області повідомив, що на транспортний засіб „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 накладено обмеження у вигляді «заборона на реєстрацію, відчуження» накладене ст. сл. СУ ГУМВС у Львівській області Гелецьким В.І. (а.с.15).

Згідно адвокатського запиту від 17.05.2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до начальника слідчого відділу Залізничного ВП м. Львова щодо надання інформації (а.с.16).

Згідно відповіді на адвокатський запит про надання інформації від 20.05.2021 року №6321/38/02-2021 слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 ЛРУП ГУНП у Львівській області Жовківська С. повідомила, що автомобіль „VOLKSWAGEN T4, VIN код № НОМЕР_1 речовим доказом в кримінальному провадженні не визнавався, а власник цього ж автомобіля ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження (а.с.17-18)

Відповідно до постанови про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 16.03.2012 року старший слідчий СУ ГУМВС України у Львівській області підполковник поліції Гелецький В.І. постановив накласти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) до вирішення питання у справі (а.с.21).

Згідно додатку №1 до постанови про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 16.03.2012 року відомості про автомобіль „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 наявні в даному додатку (а.с.22).

Відповідно до ст.41 онституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх прав шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Погурський Валерій Іванович до ГУНП у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Усунути перешкоди щодо належного користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , мешканцем АДРЕСА_1 , транспортним засобом „VOLKSWAGEN T4, 2000 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом зняття арешту накладеного на вказаний транспортним засіб постановою слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року в кримінальній справі №181-0062 та зняття заборони в Єдиному державному реєстрі МВС України на реєстрацію, відчуження та проведення реєстраційних операцій на вказаний транспортний засіб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мізюк В.М.