Справа № 216/323/20
Номер провадження 2-о/489/4/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ревицької Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі заявник), заінтересована особа Центрально Міський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України

встановив

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, безперервного проживання на території України, в обґрунтування заяви посилається на те, що з 01.12.2009 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України.

Однак, при зверненні до Центрально Міського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (за останнім місцем реєстрації) їй було роз`яснено про необхідність встановлення факту проживання на території України в судовому порядку і подання міграційній службі відповідного судового рішення.

14 вересня 2020 року заявниця подала заяву про зміну предмета та просила встановити факт постійного проживання на території України з жовтня 1966 року по теперішній час, включаючи 24 вересня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Заявник в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з довідкою об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Океан"від 19.12.2019, ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації в приміщенні АДРЕСА_2 з 01.12.2009.

Відповідно до Повідомлення Центрально Міського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 03.10.2019 вих. № 1231/7564 заявнику рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991, оскільки заявником пропущено строк обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорт громадянина України.

Згідно архівної довідки № 02-268т від 28.10.2019, наданої Криворізьким державним педагогічним університетом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася у Криворізькому державному педагогічному інституті з 01.09.1984 до 13.11.1986, з 01.11.1989 до 12.03.1990 на денному відділенні та з 01.09.1992 до 02.07.1993 на заочному відділенні.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.09.2020, за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно з відповіддю Центрально - міського районного відділу в м. Кривий Ріг Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 дійсно була документована паспортом зразка колишнього СРСР 24.08.1984 Центрально - Міським РВВС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області серії НОМЕР_1 в зв`язку зі зміною прізвища з ОСОБА_3 .

Згідно з відповідями Державної прикордонної служби України на запити суду, в базі даних відсутня інформація про перетин державного кордону України ОСОБА_1 , в якості громадянки України, особи без громадянства або громадянки Російської Федерації.

На запит суду Криворізькою філією державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області надано копію договору купівлі - продажу, посвідченого Чуркіною Н. М., державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори 08.09.1995 за № 1-3238, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . З відповіді вбачається, що особу покупця було встановлено з тимчасового посвідчення № 1092, виданого 07.09.1995 Центрально - Міським РВВС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_1 .

З відповіді виконкому Центрально - міської районної у місті ради № 14-3/347 від 09.02.2021, вбачається, що донька позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчалася в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 8 Криворізької міської ради Дніпропетровської області з 01.09.1993 до 20.09.1995.

З архівної довідки № 10 від 16.11.2021 вбачається, що заявник з 31.08.1991 до 20.12.1991 працювала на Криворізькій фірмі побутових послуг на посаді машиніста в бюро побутових послуг № 1.

На запит суду, виконком Інгулецької районної у місті ради надав довідку № 119 від 08.02.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 з 02.03.1992 була призначена на посаду вихователя на час декретної відпустки основного працівника в "Дитячі ясла - сад № 83 інтернатного типу" Інгулецького районного відділу народної освіти м. Кривого Рогу. 11.09.1992 звільнена з посади вихователя за переведенням. З 12.09.1992 до 19.04.1994 обіймала посади вчителя початкових класів та вихователя Криворізької середньої школи - інтернату № 1 Інгулецького районного відділу народної освіти м. Кривого Рогу.

Заявнику встановлення факту постійного проживання на території України необхідне для встановлення належності до громадянства України і відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав .

Таким чином, сукупність зазначених доказів дозволяє дійти висновку про доведеність заявником факту її проживання в Україні станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, що необхідно їй для вирішення питання про належність до громадянства України. Встановлення факту проживання з жовтня 1966 року по теперішній час заявнику не потрібно, тому вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 293, 294, 315 - 319 ЦПК України, суд

ухвала

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України 24 вересня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.12.2021.

Суддя В. В. Кокорєв