ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/710/21 Номер провадження 22-ц/814/2491/21Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Гречка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2021 року, ухвалене суддею Вінтоняк Н.Д., повний текст рішення складено 20.09.2021 р.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 , про виділ у натурі частки майна та визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки майна та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 3/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ).

Власником 7/10 частин вказаного житлового будинку з господарськими будівлями (квартира АДРЕСА_2 ) є відповідач ОСОБА_1 .

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 659095, виданого 04 жовтня 2006 року Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області, ОСОБА_2 є співвласником (право спільної часткової власності) земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Загальна площа ділянки становить 1000 кв.м, її частка складає 500 кв.м. Співвласником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1 , його частка складає 500 кв.м.

Також відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 659098, виданого 04 жовтня 2006 року Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області, на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить земельна ділянка по АДРЕСА_3 , загальною площею 811 кв.м. Частка позивача складає 406 кв.м, а частка відповідача 405 кв.м.

Оскільки вони не можуть дійти згоди щодо порядку володіння та користування нерухомим майном, яке перебуває у їх спільній частковій власності, ОСОБА_2 просила провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 , а саме:

виділити їй в натурі в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,5 кв.м., який складається з: веранди «2-1», площею 4,5 кв.м., кухні «2-2», площею 7,6 кв.м., ванни «2-3», площею 4,2 кв.м., кімнати «2-4», площею 15,3 кв.м., кімнати «2-5», площею 7,9 кв.м., кімнати «2-6», площею 8,0 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня «Б» з погребом, убиральня літ. «З», яма вигрібна літ. «ІІІ», колонка питна літ. «к2», ворота №1, огорожа №2;

визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,5 кв.м., який складається з: веранди «2.1», площею 4,5 кв.м., кухні «2-2», площею 7,6 кв.м., ванни «2-3», площею 4,2 кв.м., кімнати «2-4», площею 15,3 кв.м., кімнати «2-5», площею 7,9 кв.м., кімнати «2-6», площею 8,0 кв.м., господарські будівлі та споруди : літня кухня «Б» з погребом, убиральня літ. «З», яма вигрібна літ. «ІІІ», колонка питна літ. «к2», ворота №1, огорожа №2;

залишити у власності ОСОБА_1 окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,1 кв.м., який складається з: коридору «1-1», площею 7,3 кв.м., котельні «1-2», площею 4,3 кв.м., кімнати «1-3», площею 8,7 кв.м., кімнати «1-4», площею 16,5 кв.м., кімнати «1-5», площею 9,3 кв.м., кімнати «1-6», площею 8,7 кв.м., ванни «1-7», площею 4,8 кв.м., кухні «1-8», площею 10,5 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня «Е», прибудова літ. «е1», гараж літ. «М», убиральня літ. «Н», вимощення І, яма вигрібна ІІ, колодязь питний літ. «к», колонка питна літ. «к1» , огорожа №3;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за зменшення частки в правовстановлюючій долі в майні при виділі в натурі у розмірі 9286 грн.50 копійок;

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 ;

провести поділ земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 ;

виділити їй в натурі в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 406 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу червоним (рожевим) кольором та червоним (рожевим) кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 ;

визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - земельні ділянки із кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 406 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу червоним (рожевим) кольором та червоним (рожевим) кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4

залишити у власності ОСОБА_1 окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 405 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу синім кольором та синім кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 ;

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_3 ;

стягнути понесені нею судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Проведено реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Виділено в натурі ОСОБА_2 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,5 кв.м., який складається з: веранди «2-1», площею 4,5 кв.м., кухні «2-2», площею 7,6 кв.м., ванни «2-3», площею 4,2 кв.м., кімнати «2-4», площею 15,3 кв.м., кімнати «2-5», площею 7,9 кв.м., кімнати «2-6», площею 8,0 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня «Б» з погребом, убиральня літ. «З», яма вигрібна літ. «ІІІ», колонка питна літ. «к2», ворота №1, огорожа №2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,5 кв.м., який складається з: веранди «2.1», площею 4,5 кв.м., кухні «2-2», площею 7,6 кв.м., ванни «2-3», площею 4,2 кв.м., кімнати «2-4», площею 15,3 кв.м., кімнати «2-5», площею 7,9 кв.м., кімнати «2-6», площею 8,0 кв.м., господарські будівлі та споруди : літня кухня «Б» з погребом, убиральня літ. «З», яма вигрібна літ. «ІІІ», колонка питна літ. «к2», ворота №1, огорожа №2.

Виділено в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,1 кв.м., який складається з: коридору «1-1», площею 7,3 кв.м., котельні «1-2», площею 4,3 кв.м., кімнати «1-3», площею 8,7 кв.м., кімнати «1-4», площею 16,5 кв.м., кімнати «1-5», площею 9,3 кв.м., кімнати «1-6», площею 8,7 кв.м., ванни «1-7», площею 4,8 кв.м., кухні «1-8», площею 10,5 кв.м., господарські будівлі та споруди : літня кухня «Е», прибудова літ. «е1», гараж літ. «М», убиральня літ. «Н», вимощення І, яма вигрібна ІІ, колодязь питний літ. «к», колонка питна літ. «к1» , огорожа №3.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,1 кв.м., який складається з: коридору «1-1», площею 7,3 кв.м., котельні «1-2», площею 4,3 кв.м., кімнати «1-3», площею 8,7 кв.м., кімнати «1-4», площею 16,5 кв.м., кімнати «1-5», площею 9,3 кв.м., кімнати «1-6», площею 8,7 кв.м., ванни «1-7», площею 4,8 кв.м., кухні «1-8», площею 10,5 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня «Е», прибудова літ. «е1», гараж літ. «М», убиральня літ. «Н», вимощення І, яма вигрібна ІІ, колодязь питний літ. «к», колонка питна літ. «к1» , огорожа №3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за зменшення частки в правовстановлюючій долі в майні при виділі в натурі у розмірі 9286 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 .

Проведено реальний поділ земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Виділено в натурі ОСОБА_2 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, земельні ділянки із кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 406 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу червоним (рожевим) кольором та червоним (рожевим) кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - земельні ділянки із кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 406 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу червоним (рожевим) кольором та червоним (рожевим) кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного

ОСОБА_4 в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 405 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу синім кольором та синім кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складає одиницю, - земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233, площею 500 кв.м., та :04:004:0235, площею 405 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , які зафарбовані в Додатку №2 на плані Варіанту поділу синім кольором та синім кольором зі штрихом, відповідно до висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 11002 (одинадцять тисяч дві) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким виділити йому в натурі у власність як співвласнику 7/10 частин домоволодіння земельну ділянку площею 500 кв.м. на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 405 кв.м. площі земельної ділянки, за цією ж адресою, кадастровий номер :04:004:0235 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що відповідає даним Державних актів на право власності на земельні ділянки, згідно «Варіанту розподілу земельних ділянок. Схематичний план земельних ділянок» зображеному у додатку № 1 до висновку експерта Маківського М.В. № 13-21 від 29.03.2021 р. червоним кольором вказано земельну ділянку співвласника 7/10 частин домоволодіння ОСОБА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 як співвласника 3/10 частин домоволодіння земельну ділянку площею 500 кв.м. на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 406 кв.м площі земельної ділянки, за цією ж адресою, кадастровий номер :04:004:0235 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що відповідає даним Державних актів на право власності на земельні ділянки, згідно «Варіанту розподілу земельних ділянок. Схематичний план земельних ділянок» зображеному у додатку № 1 до висновку експерта Маківського М.В. № 13-21 від 29.03.2021 р. синім кольором вказано земельну ділянку співвласника 3/10 частин домоволодіння ОСОБА_2 .

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 500 кв.м. на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 406 кв.м. площі земельної ділянки, за цією ж адресою, кадастровий номер :04:004:0235 з цільовим призначенням для ведення садівництва у зв`язку з її виділом в окремий об`єкт нерухомості.

Встановити на користь ОСОБА_1 безоплатний безстроковий земельний сервітут на площі 10 кв.м. та 23 кв.м. відносно земельних ділянок площею 500 кв.м. на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:004:0233 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 406 кв.м. площі земельної ділянки, за цією ж адресою, кадастровий номер :04:004:0235 з цільовим призначенням для ведення садівництва, які належать ОСОБА_2 для проходу та проїзду транспорту та для обслуговування належної ОСОБА_1 частини домоволодіння згідно «Варіанту розподілу земельних ділянок. Схематичний план земельних ділянок» зображеному у додатку № 1 до висновку експерта Маківського М.В. № 13-21 від 29.03.2021 р.

В частині поділу домоволодіння рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення грошової компенсації у сумі 9286,50 грн. Покласти на позивачку судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд безпідставно поклав на нього судові витрати за проведення експертизи на замовлення позивачки у сумі 9500 грн., рішення в цій частині суперечить положенням ЦПК України та правовій позиції Верховного Суду у постанові № 824/647/19-а від 16.12.2020 р., так як висновок експерта Шлапак С.Л. від 05.11.2020 р. № 9/5-20 складено на замовлення позивачки до звернення до суду з цим позовом. Жодним чином обґрунтування необхідності його складення та за таку ціну позивачем у позові та під час розгляду справи не наведено.

Вважає, що найбільш прийнятним варіантом для поділу та визначення порядку користування земельною ділянкою є запропонований ним варіант, який повністю відповідає нормам матеріального права, які застосовуються при поділі домоволодіння, відповідає державним будівельним нормам, санітарним та іншим вимогам щодо здійснення обслуговування, перепланування та переобладнання приміщень в спірному житловому будинку, та не порушує їх.

Зазначений висновок повністю побудований на тому варіанті, користування між співвласниками, який склався та існує на цей час.

Позивачка не навела жодного доказу порушення її прав як землекористувача запропонованим варіантом поділу та земельного сервітуту, тоді як ним доведено, що здійснювати обслуговування належної йому частини будинку та господарських споруд без доступу до них через земельні ділянки позивачки неможливо, що видно на графічних планах домоволодіння, в тому числі і по варіанту, запропонованому позивачкою.

Між тим, судом було взято до уваги варіант розподілу, запропонований позивачкою, який є невдалим та складений виключно на її користь.

Вказує, що судом безпідставно відхилено клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, яка була необхідною, зважаючи на значні розбіжності у варіантах поділу, запропонованих сторонами.

Також зазначає, що суд безпідставно відмовив в об`єднанні цієї справи з іншою справою № 524/2926/21 за його позовом до позивачки аналогічного змісту та вимогами про встановлення земельного сервітуту, яка знаходиться в Автозаводському райсуді м. Кременчука та не розглянута.

Вважає, що з нього безпідставно стягнуто грошову компенсацію в сумі 9286,50 грн., оскільки ніякого збільшення його долі в спірному домоволодінні не відбулося. Відсутні підстави вважати, що після поділу у нього буде інший склад домоволодіння.

Зазначає, що копія документа, яку суд назвав схематичним планом та висновком технічної експертизи від 22.03.1986 р., не є належним і допустимим доказом, оскільки в справі мається лист Автозаводського райсуду м. Кременчука про те, що жодних спорів стосовно спірного домоволодіння та земельних ділянок судом не розглядалося. Тому не могла і проводитися судова експертиза.

Не погоджується з висновками суду про те, що прохід по земельній ділянці, такий, як вказано в експертному висновку ОСОБА_5 , дійсно існує, однак при цьому нібито створюються перешкоди позивачці. Вважає, що жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

Суд не звернув увагу на те, що висновок експерта Шлапак С.Л. містить посилання на необхідність встановлення сервітуту на його користь. Однак суд такий сервітут не встановив. Відхилився без належного мотивування від того порядку користування земельними ділянками, який існує та прийняв рішення в цій частині, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, неправильно надавши оцінку доказам та доводам сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обґрунтованим.

17.12.2021 р. до апеляційного суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_6 , представника позивачки ОСОБА_7 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що позивачці ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) належить 3/10 частини домоволодіння по АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , виданого 24.07.1989 року виконкомом Автозаводської районної ради народних депутатів міста Кременчука Полтавської області, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2006 року (том 1 а.с. 15-18).

Власником 7/10 частин домоволодіння, що знаходиться за вищевказаною адресою, є відповідач ОСОБА_1 (том 1 а.с. 121).

Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 659095 та серії ЯГ №659096, виданих 04 жовтня 2006 року Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області, земельна ділянка з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:004:0233, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , 500 кв.м, та ОСОБА_1 , 500 кв.м. (том 1 а.с. 25-26, 116).

Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 659097 та серії ЯГ № 659098, виданого 04 жовтня 2006 року Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області, підтверджується, що земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:004:0235, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Частка ОСОБА_2 складає 406 кв.м, частка ОСОБА_1 405 кв.м. (том 1 а.с. 27-28, 117).

На замовлення позивачки ОСОБА_2 судовим експертом Шлапак С.Л. 05.11.2021 р. складено висновок № 9/5-20 за результатами проведеної будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи щодо технічної можливості виділення в натурі належної на праві власності ОСОБА_2 3/10 частини в об`єкті нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого в дослідницькій частині цього висновку експерта та додатку №1 встановлено, що з технічної точки зору можливо провести поділ в натурі об`єкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 з виділенням в окремий об`єкт самостійного користування (окремий об`єкт нерухомості) належних ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 3/10 часток домоволодіння, відповідно до яких виділити їй: приміщення загальною площею 47,5м2 в житловому будинку, яке складається з: веранди «2-1» площею 4,5м2, кухні «2-2» площею 7,6м2; ванни «2-3» площею 4,2м2; кімнати «2-4» площею 15,3м2 ; кімнати «2-5» площею 7,9м2; кімнати «2-6» площею 8,0м2;

по надвірним господарським будівлям та спорудам: літню кухню «Б»; убиральню літ.«З»; яму вигрібну літ.«ІІІ»; колонку питну літ.«к2»; ворота №1; огорожу №2.

На 3/10 частки домоволодіння, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , припадають приміщення житлового будинку, загальною площею 47,5м2 зі складом приміщень, врахованих відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів у галузі будівництва, які обладнано самостійними системами інженерного забезпечення, придатні до подальшої експлуатації. Вищевказана частина домоволодіння має в складі господарські будівлі та споруди, облаштована входом та в`їздом в зазначену частину домоволодіння, розміщена на частині приватизованої земельної ділянки кадастровий №:04:004:0233 (площею 500кв.м), що передана у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), отже являється об`єктом самостійного користування (окремим об`єктом нерухомості).

В дослідницькій частині даного висновку експерта та додатку №2 наведено варіант поділу земельних ділянок кадастровий №:04:004:0233 площею 1000 кв.м, кадастровий №:04:004:0235 площею 811кв.м, розміщених за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до розмірів, зазначених в правовстановлюючих документах та з урахуванням представленого по першому питанню варіанту виділу в натурі частки в об`єкті нерухомого майна.

Ринкова вартість об`єкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 станом на дату проведення експертизи становить 386690,00 грн.

Вартість 3/10 частин об`єкту нерухомого майна житлового будинку з госопдарськими будівлями, розташованого по проспекту Полтавському 66 у м. кременчуці станом на дату проведення експертизи становить 116007,00 грн. (том 1 а.с. 29-54).

29.03.2021 р. на замовлення відповідача ОСОБА_1 , судовим експертом Маківським М.В. складено висновок № 13-21, в дослідницькій частині та в додатку № 1 до якого експертом запропоновано варіант розподілу земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_3 , між співвласниками у відповідності з наданим варіантом розподілу житлового будинку, господарських будівель і споруд та у відповідності з даними Державних актів на право власності на земельні ділянки (том 1 а.с. 108-121).

Крім цього, в матеріалах справи наявний висновок технічної експертизи, складений 22.03.1986 року у справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ухвалою народного суду Автозаводського району м. Кременчука. Також у справі міститься схематичний план земельної ділянки АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 89-90).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку, що поділ спірного домоволодіння та земельних ділянок доцільно здійснити за висновком експерта ОСОБА_4 , який відповідає розміру часток співвласників та є найменш обтяжливий для сторін.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації у сумі 9286,50 грн. за зменшення частки позивачки у праві власності на спірне нерухоме майно, що передбачено ст. 364 ч. 2 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині реального розподілу домоволодіння не оскаржується, тому у вказаній частині не переглядається колегією суддів.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 не погодився з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь позивачки грошової компенсації за зменшення її частки у праві власності, вартість якої становить 9286,50 грн., а також щодо поділу земельних ділянок за висновком експерта ОСОБА_4 .

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у вказаній частині, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені частиною другою статтею 16 ЦК України: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Системний аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року, справа № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18.

Як встановив місцевий суд, у додатку № 2 висновку експерта Шлапак С.Л. № 9/5-20 від 05.11.2020 р. по другому питанню наведено варіант поділу земельної ділянки кадастровий №:04:004:0233, площею 1000 кв.м, переданої у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки кадастровий №:04:004:0235, площею 811 кв.м, переданої у власність для ведення садівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , розроблених до варіанту поділу (виділу) нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до розмірів, вказаних в правовстановлюючих документах.

За цим варіантом земельна ділянка кадастровий № :04:004:0233, площею 1000 кв.м, поділена наступним чином:

І співвласнику - ОСОБА_1 , запропонована земельна ділянка, площею 500кв.м (на плані зазначена синім кольором); ІІ співвласнику - ОСОБА_2 , запропонована земельна ділянка площею 500 кв.м (на плані зазначена червоним кольором).

Для можливості здійснення проходу І співвласника ( ОСОБА_1 ) до належної йому земельної ділянки, з боку проспекту Полтавського влаштувати прохід, шириною 1,20м з устроєм хвіртки.

Для обслуговування та здійснення поточного ремонту житлової прибудови літ. «А1» з боку кімнат «1-5», «1-6» на земельній ділянці, запропонованій ІІ співвласнику ( ОСОБА_2 ), виділити зону земельного сервітуту, площею 11,0м2 , на користь І співвласника ( ОСОБА_1 ) - на плані зазначено штриховкою червоного кольору.

Лінія поділу земельної ділянки к.№ :04:004:0233 вказана на викопіровці плану земельної ділянки червоним кольором і проходить по крапках А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л.

Синім кольором зазначена земельна ділянка, запропонована І співвласнику ( ОСОБА_1 ).

Червоним кольором зазначена земельна ділянка, запропонована ІІ співвласнику ( ОСОБА_2 ).

Штриховкою червоного кольору зазначена зона земельного сервітуту, площею 11,0м2 , на земельній ділянці, запропонованій ІІ співвласнику на користь І співвласника.

Земельна ділянка кадастровий №:04:004:0235 площею 811 кв.м:

І співвласнику (гр. ОСОБА_1 ) запропонована земельна ділянка, площею 405 кв.м (на плані зазначена синім кольором зі штриховкою);

ІІ співвласнику (гр. ОСОБА_2 ) запропонована земельна ділянка, площею 406 кв.м (на плані зазначена червоним кольором зі штриховкою).

Лінія поділу земельної ділянки кадастровий №:04:004:0235 вказана на викопіровці плану земельної ділянки червоним кольором і проходить по крапках Л, М. Синім кольором зі штриховкою зазначена земельна ділянка, запропонована І співвласнику ( ОСОБА_1 ). Червоним кольором зі штриховкою зазначена земельна ділянка, запропонована ІІ співвласнику ( ОСОБА_2 ).

Як пояснила допитана у суді першої інстанції в якості свідка експерт ОСОБА_4 , запропонований нею у висновку № 9/5-20 від 05.11.2020 р. варіант розподілу домоволодіння та земельних ділянок відповідає часткам співвласників та є найменш обтяжливим для сторін. У разі поділу спірних земельних ділянок у спосіб, запропонований у складеному нею висновку, кожен зі сторін матиме окреме подвір`я. У разі необхідності може бути встановлено земельний сервітут на користь відповідача для обслуговування та здійснення поточного ремонту житлової прибудови літ. А 1.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

При вирішенні спору, визначаючи варіанти розподілу земельної ділянки, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд здійснює поділ земельної ділянки з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Як пояснила в суді першої інстанції позивачка, порядок користування спірними земельними ділянками було визначено попередніми співвласниками, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що підтверджується схематичним планом та висновком технічної експертизи від 22.03.1986 року (том 1 а.с. 89-90).

Варіант розподілу земельних ділянок, що запропонований експертом ОСОБА_4 у висновку від 05.11.2020 року, найбільш наближений до порядку, що склався між попередніми співвласниками.

На теперішній час існує прохід через подвір`я позивачки ОСОБА_2 . Разом з тим, це створює їй відповідні перешкоди, оскільки відповідач ОСОБА_1 та члени його сім`ї, а також інші сторонні особи, які приходять до відповідача, постійно йдуть через її двір, чим завдають незручностей та порушують право позивачки на приватне життя.

В свою чергу, варіант розподілу земельних ділянок, запропонований експертом ОСОБА_4 у висновку від 05.11.2020 р., забезпечить можливість вільного користування кожним власником належним йому майном, а також не призведе в подальшому до надмірного обтяження земельної ділянки сервітутами.

Встановивши вказані обставини та з урахуванням правових норм, що проаналізовані вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність провести реальний поділ земельних ділянок з кадастровими номерами :04:004:0233 та :04:004:0235 за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта № 9/5-20 від 05 листопада 2020 року, складеного ОСОБА_4 .

Доводи відповідача та його представника в суді першої інстанції та аналогічні твердження апеляційної скарги щодо необхідності розподілу земельних ділянок у спосіб, визначений у висновку експерта №13-21 від 29.03.2021 року, складеного експертом ОСОБА_5 , обґрунтовано не взяті до уваги місцевого суду та не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки такий поділ передбачає встановлення двох земельних сервітутів площею 10 кв.м. та 23 кв.м. на користь ОСОБА_1 задля можливості обслуговування його частки житлового будинку, господарських будівель та споруд та проходу через існуючу хвіртку через подвір`я позивачки.

Тоді як запропонований експертом ОСОБА_4 варіант поділу земельних ділянок забезпечить рівне дотримання прав та інтересів сторін по справі на вільне володіння та користування майном, а також не призведе в подальшому до надмірного обтяження земельної ділянки, виділеної позивачці, земельними сервітутами.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку доводам представника відповідача щодо необхідності встановлення сервітуту на користь відповідача ОСОБА_1 при здійсненні поділу спірних земельних ділянок, враховуючи те, що зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту в рамках цієї справи у строки та в порядку, визначеному ЦПК України, не пред`являлося.

При цьому, як правильно вказав місцевий суд, ОСОБА_1 реалізував своє право на захист шляхом подання окремого позову до ОСОБА_2 про поділ земельних ділянок згідно з варіантом, визначеним у висновку експерта №13-21 від 29.03.2021 року, складеного експертом Маківським М.В., та встановлення земельного сервітуту.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації, суд першої інстанції вірно зазначив, що частка, запропонована ОСОБА_2 експертом для виділу у натурі зі спільного майна, є меншою за її частку, встановлену правовстановлюючими документами, на суму (в інвентаризаційних цінах) 9286,50 грн.

Позивачка не заперечувала проти зменшення частки в правовстановлюючій долі та одержання від ОСОБА_1 грошової компенсації за таку зменшену частку при виділі в натурі частки зі спільного майна.

Враховуючи вищенаведене, а також з огляду на положення ч.2 ст. 364 ЦК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації у сумі 9286,50 грн., оскільки частка ОСОБА_2 у праві власності на спірне нерухоме майно внаслідок реального поділу зменшилася.

Заперечення представника відповідача проти стягнення вказаної грошової компенсації з відповідача на користь ОСОБА_2 правильно залишені поза увагою місцевого суду, оскільки вони суперечать наведеним вище правовим нормам та правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 112 ЦПК України, у висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність.

За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 111 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, яка була необхідною, зважаючи на значні розбіжності у варіантах поділу, запропонованих сторонами.

Між тим, як правильно встановлено місцевим судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач погоджувався у місцевому суді з запропонованим експертом Шлапак С.Л. варіантом розподілу спірного будинку та господарських споруд.

У матеріалах цієї справи наявні два висновки експертів Шлапак С.Л. та Маківського М.В., складених на замовлення сторін, щодо варіантів розподілу спірних земельних ділянок.

Обставин, які б викликали сумніви щодо правильності складання вказаних висновків експертами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були попереджені згідно вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, судом першої інстанції не було встановлено. Не встановлено таких обставин і судом апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині не заслуговують на увагу колегії суддів та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.

Твердження сторони відповідача про те, що районний суд неправомірно відмовив в об`єднанні цієї справи з іншою справою № 524/2926/21 за аналогічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, також не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі № 524/2926/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення земельного сервітуту.

Згідно з вимогами ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд, з урахуванням положень частини першої цієї статті, може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Відповідно до абзацу 3 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Між тим, об`єднання кількох позовних вимог в одне провадження недоцільне в тих випадках, коли позовні вимоги виникають з різних правовідносин, врегульованих різними галузями права, і спрямовуються на досягнення різної мети, та коли незважаючи на те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються однією й тією самою галуззю права.

З огляду на предмети позову, а також зважаючи на те, що строк підготовчого засідання, який було продовжено ухвалою суду від 15.04.2021 року, спливає, суд першої інстанції при вирішенні клопотання відповідача про об`єднання цивільних справ в одне провадження прийшов до правильного висновку, що об`єднання позовів може ускладнити процес розгляду та вирішення спору, що також призведе до порушення строків розгляду справи.

Об`єднання позовних вимог в даному випадку не сприятиме процесуальній економії часу та швидкому розгляду справ, виконанню завдання цивільного судочинства та є недоцільним.

Оскільки об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоцільність об`єднання в одне провадження вказаних цивільних справ.

При цьому, обґрунтовано послався на те, що сумісний розгляд вказаних позовних вимог розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що висновок експерта Шлапак С.Л. містить посилання на необхідність встановлення сервітуту на його користь, тоді як суд не встановив такий сервітут, не приймаються до уваги, так як вказаний висновок не містить посилань на встановлення сервітуту для відповідача.

Крім цього, згідно пояснень позивачки та її представника, доступ до садиби ОСОБА_1 обладнаний воротами та хвірткою з боку тупика Володарського (нині тупика Кременецького), що також підтверджується матеріалами фототаблиці № 3 Додатку № 3 до висновку експерта Шлапак С.Л. від 05.11.2020 р. Вказані обставини стороною відповідача не спростовані належними і допустимим доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у цій справі, з огляду на таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення від 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Як правильно встановив суд першої інстанції, і це підтверджується матеріалами справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 1160,07 грн. згідно з квитанцією №0.0..1 від 02.02.2021 року (а.с. 1) та 342,28 коп. згідно з квитанцією № 0.0..1 від 22.02.2021 року (а.с. 65).

Крім того, позивачка понесла витрати на проведення геодезичних обмірів та експертизи, виконаних на її замовлення експертом Шлапак С.Л., вартість яких складає 9500,00 грн. (том 1 а.с. 55).

Відповідно до вимог ч.ч. 6-9 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, суд першої інстанції, проаналізувавши наведені положення ЦПК України, дійшов правильного висновку про стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивачки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині незгоди зі стягненням витрат на проведення експертизи у сумі 9500 грн., - на увагу колегії суддів не заслуговують, так як вказані витрати відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи; позивачкою доведено необхідність складення висновку експерта в межах цієї справи, вартість якого становить 9500 грн., що є співмірним з огляду на характер правовідносин, які виникли між сторонами, та проведених експертом робіт.

Тоді як стороною відповідача вказаних обставин належним чином не спростовано.

Висновки Верховного Суду у постанові № 824/647/19-а від 16.12.2020 р. в даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки стосуються інших правовідносин та обставин справи, які відмінні від цієї справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», параграфи 2930). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Суду у справі «Олюджіч проти Хорватії»).

Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Суду у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України»).

У частині першій статті 6 Конвенції не міститься вимоги про те, що апеляційний суд має надавати більш детальне обґрунтування, коли він з правових підстав відхиляє як безпідставну скаргу, без подальшого пояснення (ухвала Суду про прийнятність у справі «Вurg аnd Оthers v. France»).

Відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд може, в принципі, лише погодитися з обґрунтуванням суду нижчої інстанції (рішення Суду у справі «Gагсіа Ruіz v. Sраіn»).

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складено 30.12.2021 р.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Т.О.Кривчун

Л.І.Пилипчук