Справа №201/6169/20
Провадження № 2/201/353/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2020р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. №3-5).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2020р. було відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження (а.с. №21).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 14.06.2016р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику позику у сумі 300 000 дол. США шляхом передачі готівкою згідно акту приймання передачі, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму в строки та в порядку, які зазначені в договорі. 15.06.2016р. позивач передав ОСОБА_2 готівкою суму коштів у розмірі 300 000 дол. США, про що сторонами було складено акт приймання-передачі грошових коштів за договором позики. Згідно до п.2.2 договору позики позичальник зобов`язався повернути отриману суму коштів в строк до 15.10.2017р., проте у встановлений договором строк кошти не повернув, чим допустив прострочення виконання зобов`язань та порушення прав позивача. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 300 000 дол. США, 3% річних нарахованих на суму невиконаного зобов`язання у розмірі 21 994,52 дол. США та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

24.12.2020р. до суду надійшов відзив на позов представника відповідача адвоката Бублейника В.А. (діє на підставі договору про постійне індивідуальне юридичне обслуговування від 23.11.2020р. та ордера серія ДП №616/000027 від 01.12.2020р. - а.с. №39-41), в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнаються, оскільки відповідач не пам`ятає укладення договору позики, який надається позивачем, а підписи на вказаному договорі, які начебто ним вчинені, не є автентичними підписами самого ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, відповідач вважає необхідним призначити у справі судову почеркознавчу експертизу на предмет автентичності підпису ОСОБА_2 проставленому на договорі позики та акті приймання передачі грошових коштів, клопотання про призначання експертизи долучено до відзиву (а.с. №48-50).

04.02.2021р. до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Санжари А.А. (діє за договором від 25.06.2020р. а.с. № 14) про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження факту укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики від 14.04.2016р., а саме: договору поруки від 14.04.2016р., укладеного з дружиною відповідача - ОСОБА_3 , яка виступила поручителем за договором позики від 14.04.2016р., договору поруки від 14.04.2016р., укладеного з ОСОБА_4 , який виступив поручителем за договором позики від 14.04.2016р., розписки ОСОБА_2 від 28.01.2020р. про передачу в заставу музичної апаратури на забезпечення зобов`язань за договором позики від 14.04.2016р. (а.с. №53-58).

Ухвалою суду від 06.04.2021р. провадження по справі було зупинене у зв`язку із призначенням по справі судової почеркознавчої експертизи, призначеної за клопотанням представника відповідача адвоката Бублейника В.А. (а.с.№76-77).

07.06.2021р. з Дніпропетровського НДІСЕ до суду для відома надійшов лист та копія рахунку на оплату судової почеркознавчої експертизи (а.с.№85), який судовим експертом безпосередньо надсилалися на адресу ОСОБА_2

13.07.2021р. до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Бублейника В.А., в якій адвокат зазначив, що отримавши рахунок на оплату проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 9 884 грн.74коп., відповідач повідомив його, як представника, що через скрутне матеріальне становище він не в змозі здійснити оплату, з урахування чого, представник відповідача просив справу розглядати за наявними у справі матеріалами без проведення експертного дослідження (а.с. №88).

28.07.2021р. до суду з Дніпропетровського НДІСЕ були повернуті матеріали цивільної справи у зв`язку з тим, що станом на 21.07.2021р. кошти на оплату згідно рахунку не надійшли (а.с. №89).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.08.2021р. була скасована ухвала суду від 06.04.2021р. про призначення судової почеркознавчої експертизи та поновлено провадження по справі (а.с. №90). Отже підставою для поновлення провадження по справі було те, що відповідач не сплатив проведення судової почеркознавчої експертизи, яка була призначена за клопотанням саме представника відповідача - адвоката Бублейника В.А.

В підготовче засідання 13.10.2021р. сторони не з`явилися.

13.10.2021р. від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позивач просив провести підготовче засідання без його часті та призначити справу до розгляду в судове засідання (а.с. № 95). Від представника відповідача адвоката Бублейника В.А. до суду 13.10.2021р. також надійшла заява, в якій представник просив розглянути справу без участі за наявними у справі матеріалами (а.с.№97).

Відповідно до положень ст.197, п.3ч.2 ст.200 ЦПК України підготовче засідання проведено 13.10.2021р. справу призначено до судового розгляду (а.с. №98).

В судове засідання 29.11.2021р. сторони не з`явилися.

29.11.2021р. від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Додатково зазначив, що оскільки відповідач, оспорюючи автентичність свого підпису на договорі позики та заявивши про призначення судової почеркознавчої експертизи, не здійснив її оплату, відповідне свідчить, що відповідач не має наміру повертати борг (а.с. №105).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 29.11.2021р. не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою проживання (а.с.№102-103) та в електронному вигляді на електрону адресу, електронний лист було доставлено вчасно (а.с.№104).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами заяви, в яких сторонами викладені позиції щодо предмету позову, суд розглянув справу 29.11.2021р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для ухвалення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст.280 ЦПК України (представник відповідача надав письмовий відзив на позов, у справі за клопотання сторони відповідача призначалась судова почеркознавча експертиза, яким буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами та доказами у справі).

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами письмових доказів, оцінивши докази за принципами ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.04.2016р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав позичальнику позику у сумі 300 000 дол.США під 15% річних, шляхом передачі готівкою згідно акту приймання передачі, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму в строки та в порядку, зазначені в договорі (а.с. №8).

Згідно умов п.п.2.1, 2.2. позикодавець зобов`язаний передати позичальнику суму позики до 15.04.2016р., а позичальник зобов`язаний повернути отриману суму в строк до 15.10.2017р., якщо сторони додатково не продовжують строк.

Згідно умов п.п. 4.1, 4.2 строк дії договору починається з моменту передачі грошових коштів позичальнику, що підтверджується актом приймання - передачі грошових коштів та закінчується після виконання прийнятих на себе зобов`язань сторонами згідно з умовами договору, що підтверджується актом повернення грошових коштів. Договір припиняється за згодою сторін, достроковим поверненням позичальником суми позики.

15.04.2016р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 за договором позики від 14.04.2016р. готівкою суму коштів у розмірі 300 000 дол.США, про що сторонами було складено акт приймання-передачі грошових коштів за договором позики (а.с. №9).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стосовно заперечень відповідача відносно його підпису на договорі позики від 14.04.2016р. та акті приймання-передачі грошових коштів вiд 15.04.2016р., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.1,6 ст.81 ЦПК).

Згідно ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як зазначалось вище, представником відповідача адвокатом Бублейником В.А. 24.12.2020р. було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено ухвалою суду від 06.04.2021р.

Втім ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.08.2021р. у відповідності до положень ч.3 ст. 135 ЦПК України була скасована ухвала суду від 06.04.2021р. про призначення експертизи та поновлено провадження по справі, оскільки відповідач не сплатив проведення судової експертизи, яка була призначена за клопотанням саме представника відповідача.

Враховуючи, що відповідач на вимогу судового експерта ухилився від оплати судової почеркознавчої експертизи, отже не надав з неповажних причин заявлений доказ (що підпис вчинено не ним), чим зловживає своїми процесуальними правами, керуючись ст.109 та п.10 ст. 84 ЦПК України судом визнається обставина, що договір позики від 14.04.2016р. та акт приймання -передачі грошових коштів від 15.04.2016р. зі сторони позичальника підписаний відповідачем ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 від позивача було отримано в позику грошові кошти у розмірі 300 000 дол. США, про що складено акт приймання-передачі грошових коштів по договору позики від 14.06.2016р. (а.с. № 9).

Згідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Доказів повернення відповідачем суми позики в строк визначений договором строк до 15.10.2017р., про що згідно умов договору позики повинно було складено акт повернення грошових коштів, відповідачем суду не надано, що свідчить про те, що боргові зобов`язання відповідачем не виконані.

Отже, відповідач отримав позику у розмірі 300 000 дол.США, проте не здійснив їх повернення, як станом на дату подачі позову так і станом на день ухвалення рішення.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У постанові від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) Великою Палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок: Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 позики у розмірі 300 000 дол. США підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу за період з 16.10.2017р. по 25.03.2020р. у розмірі 21 994,52 дол. США.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок: Передбачене ч.2 статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Таким чином, цей висновок стосується можливості нарахування трьох відсотків річних, визначених ст.625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті.

Тому наведений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 21 994,52 дол. США є вірним та обґрунтованим (300 000 дол. США х 3 / 100 / 365 днів х 892 днів (період з 16.10.2017р. по 25.03.2020р.) = 21 994,52 дол. США).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 3% річних за період з 16.10.2017р. по 25.03.2020р. у розмірі 21 994,52 дол. США.

Підводячи підсумок, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 300 000 дол. США, 3 % річних у розмірі 21 994,52 дол. США, а разом 321 994,52 дол. США.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 10 510 грн. (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 373/2054/16-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.10 ст. 84, ст.ст. 89, 109, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 14.04.2016р. у розмірі 300 000 доларів США та 3 % річних у розмірі 21 994,52 доларів США, а разом - 321 994,52 доларів США (триста двадцять одну тисячу дев`ятсот дев`яносто чотири доларів США 52 цента).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять грн.)

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.