Справа № 462/7267/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 грудня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що він є єдиним власником зазначеної квартири. У квартирі зареєстрований він, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте вони у його квартирі не проживають та не є членами його сім`ї. Відповідачі не оплачувають за комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть та вони є членами сім`ї попереднього власника квартири. У зв`язку з формальною реєстрацією місця проживання відповідачів виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на нього та неможливістю оформити житлову субсидію. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідачів, які відзиву суду не подали, до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

06 жовтня 2021 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження.

10 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши пояснення предстаника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261212278 від 11 червня 2021 року /а.с.8/.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михальською О.З., ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 /а.с.6-7/.

Відповідно до довідки ОСББ «Сокіл-222» про склад сім`ї та прописку від 02 червня 2021 року № 29 убачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з 28 серпня 2003 року ОСОБА_5 , її дочка відповідач ОСОБА_3 з 13 травня 1993 року та її онука відповідач ОСОБА_4 з 17 квітня 1998 року /а.с.9/.

Проте у спірному житлі проживає лише позивач, що підтверджується актом № 30 від 09 червня 2021 року, складеним комісією ОСББ «Сокіл-222», з якого вбачається, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають /а.с.10/.

Згідно із ч. 1 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Оскільки відповідачі спільно з власником спірного житла не проживають, витрати на утримання житла не здійснюють, спільним побутом сторони не пов`язані, відповідачі є членами сім`ї попереднього власника квартири, суд приходить до висновку, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла, виходячи зі змісту норм, закріплених у сімейному законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Згідно із ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, беручи до уваги, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій він постійно проживає, відповідачі спільно з власником у цьому житлі не проживають, комунальні послуги не оплачують, вони є членами сім`ї попереднього власника квартири, а також, враховуючи, що реєстрація відповідачів у спірному житлі створює позивачу певні перешкоди у користуванні ним, зокрема він не може оформити житлові субсидії, має нести додаткові витрати з утримання своєї квартири, суд приходить до висновку, що право відповідачів на користування чужим майном (спірним жилим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Зазначена правова позиція повністю відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс6).

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Беручи до уваги, що позивач у позовній заяві не ставить питання про стягнення судового збору з відповідачів, суд вважає, що витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований).

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований).

Повний текст рішення складений 29 грудня 2021 року.

Суддя:

Оригінал рішення.