Справа № 541/371/21
Номер провадження 2/541/407/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 грудня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу в порядку загального провадження

за позовом ОСОБА_1 до

Миргородської міської ради Полтавської області та ОСОБА_2

про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом

установив:

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на право власності на 12/75 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частка у спільній сумісній власності, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :50:005:0146, :50:005:0147 розташованих за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка являється єдиною спадкоємицею майна померлого чоловіка. З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. однак отримала відмову оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, а частки померлого у спільній сумісній власності не визначені. Просила суд, визначити частку майна померлого у спільній сумісній власності та визнати за нею право власності на таке майно, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та самочинно збудовані господарські будівлі.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 01 березня 2021 року відкрито провадження у даній справи з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 38).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області в якості співвідповідача до участі справі залучено ОСОБА_2 (а.с.52).

Позивачка ОСОБА_1 у судове засіданні свої позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_2 у судовому засіданні, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Представник Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, розгляд справи прохав проводити у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема право власності на 12/75 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13,32).

Окрім того, за свого життя спадкодавець на праві спільної сумісної власності належали земельні ділянки: площею 0,0334 га, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :50:005:0147, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); та площею 0,0162 га, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :50:005:0146, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру (а.с.25-27,28-30).

З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , позивачка звернувся до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. однак отримала відмову оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на спірний будинок, а також з мотивів невизначення частки померлого у спільній сумісній власності (а.с.31).

Згідно відомостей, ДКП «Миргородтехінвентаризація» вбачається, що згідно інвентаризаційної справи, право власності на 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 12/75 частин за кожним (а.с.32).

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що речові права спадкодавця на спірний будинок належним чином зареєстровані (а.с.14-16).

Таким чином, спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на 12/75 частин спірного житлового будинку, а тому у відповідності до ст. 1218 ЦК України дане право може виступати об`єктом спадкування.

Позивачка являється єдиним спадкоємцем, котрий прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією наданою приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. (а.с.49).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки відсутність належного правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3 право власності на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу ОСОБА_1 оформити право на спадщину в позасудовому порядку, визнання позову відповідачами, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на 12/75 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стосовно визначення частки померлого у спільній сумісній власності та визнання на неї права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З копій державних актів на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :50:005:0146 та :50:005:0147, вбачається, що вони видані без визначення часток співвласників.

Вказані земельні ділянки надані співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель та споруд житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 та перебуває у їх фактичному користуванні, що позначена у технічному паспорті як квартира АДРЕСА_2 (а.с.18-22,23,24).

У відповідності до ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.У разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі.

Враховуючи, що судом вже вирішено питання про визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, беручи до уваги принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, суд вважає за можливе визнати за позивачем, частку земельної ділянки пропорційної до належної частини нерухомого майна, розташованого на ній, що було у власності спадкодавця.

Тобто враховуючи, що на спірній ділянці розташована частина житлового будинку з частиною господарських будівель, які належали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в розмірі по 12/75 частин за кожним, що вцілому відповідає 12/25 частин всього житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , а тому згідно положень ст. 120 ЗК України, частка померлого у спільній сумісній власності відповідає 1/3 частині, що у відповідності до ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки, визначення частки померлого у спільній сумісній власності, необхідне для реалізації позивачем спадкових права, з метою досягнення завдань цивільного судочинства, зокрема в частині ефективності судового захисту, визнання позову відповідачами, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/3 частину у спірних земельних ділянках з кадастровими номерами :50:005:0146 та :50:005:0147, що належала померлому ОСОБА_3 .

Стосовно визнання права власності на самочинно збудовані господарські будівлі, суд зауважує наступне.

В технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 , зображено наявність господарських будівель сараю-прибудови «в1» та сараю «Н».

За даними ДКП «Миргородтехінвентаризація» дані об`єкти нерухомості є самочинно збудованими, так як відсутні дозвільні документи на їх будівництво (а.с.32).

Сторонами визнається, що вказані об`єкти були збудовані ОСОБА_3 .

В ході виготовлення технічного паспорту було проведено технічне обстеження сараю-прибудови «в1» та сараю «Н» та встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації, про що є відповідна відмітка (а.с.19).

Цільове призначення земельної ділянки, дозволяє розміщення на ній подібних об`єктів нерухомості.

Співвласники такої земельної ділянки, не заперечують стосовно самочинно збудованих об`єктів, про що підтвердили в судовому засіданні.

Згідно даних технічного паспорту, сараю-прибудови «в1» побудовано 1995 року а сарай «Н» у 2009 році (а.с.22).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За нормами ч. 2-4 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

З диспозиції норми ч. 1 ст. 376 ЦК України випливає, що за наявності недотримання забудовником хоча б одного припису, який міститься в ній, будівництво вважається самочинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила (або здійснює) самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності до п. 12 ПП ВСУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна» № 6 від 30.03.2012 року, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Позивачка являється співвласницею земельної ділянки. Інший співвласник позов визнав. Порушення будь-чиїх прав, самочинним будівництвом не встановлено. Враховуючи, вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомості сараю-прибудови «в1» та сараю «Н».

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 141, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, госоподарських будівель і споруд:

-площею 0,0162 га, за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер : :50:005:0146,

-площею 0,0334 га, за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер : :50:005:0147,

становила 1/3 їх частин.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 12/75 частини житлового будинку, загальною площею 234,9 кв.м. житловою площею 130,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку, госоподарських будівель і споруд площею 0,0162 га, за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер : :50:005:0146 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки з цільовим призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку, госоподарських будівель і споруд площею 0,0334 га, за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер : :50:005:0147 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на два об`єкти, що являються самочинним будівництвом, за адресою : АДРЕСА_1 , а саме сарай (літера «Н») 2009 року побудови, площею 6,8 кв.м. і сарай-прибудову (літера «в1») 1995 року побудови,площею забудови 17,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2021

Суддя О. А. Городівський