Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3416/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/3416/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2013 року, ухваленого під головуванням судді Замеги О.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У 2013 році ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 78656,50 доларів США, що еквівалентно 628465,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що 17.08.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № ZRSWG100000194, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 22240 доларів США на термін до 15.08.2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати.

Свої зобов`язання банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала і станом на 21.05.2013 року має заборгованість в розмірі 78656,50 доларів США, яка складається з наступного: 22639,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 18667,20 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2831,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30742,80 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 3744,06 доларів США - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 78656,50 доларів США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2013 року складає 628465,41 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Гуменюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог Банку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження своїх вимог щодо розміру заборгованості. Вказує, що 22.01.2009 року Банком було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості, а тому вважає, що з цього часу кредитний договір припинив свою дію, а кредитор в свою чергу втратив право нараховувати відсотки та пеню. Крім цього вказує, що даний позов подано зі спливом строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZRSWG100000194, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 22240 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору.

Згідно вимог Банку, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів станом на 21.05.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 78656,50 доларів США, до якої входить: 22639,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 18667,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2831,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30742,80 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 3744,06 доларів США - штраф (процентна складова).

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під час перегляду вказаної справи, апеляційним судом встановлено, що 22 вересня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого на даний час є АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRSWG100000194 від 17 серпня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду вказаного позову рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року у справі № 2-5928/2010, з урахуванням ухвали від 25 червня 2012 року про виправлення арифметичної помилки, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № ZRSWG100000194 від 17 серпня 2007 року у розмірі 251 808,97 грн., що є еквівалентом суми 32 744,99 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 171 956,32 грн.; по процентам за користування кредитом у розмірі 41 978,33 грн.; по комісії за користування кредитом у розмірі 6037,96 грн.; по пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 19607,27 грн.; штрафу 12229,09 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року - скасовано в частині задоволеного позову та ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № ZRSWG100000194 від 17 серпня 2007 року станом на 04.08.2009 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 361,03 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 171 878,06 гривень; по процентам - 5 458,82 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 41 959,22 гривень; по комісії - 785,17 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 6 035,21 гривень; крім того, заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі - 10 000 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 20 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 153,73 гривень; та штрафу (процентної складової) 500 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 3 843,25 гривень, а всього: 29 125,02 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 223 869,47 гривень, і 10 000 гривень.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року - залишено без змін.

При цьому сума пені, що стягнута Апеляційним судом Дніпропетровської області в сумі 10 000 грн., за курсом НБУ станом на день ухвалення вказаного рішення становила 1251,56 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року у справі № 2-5928/2010 із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № ZRSWG100000194 від 17 серпня 2007 року провадження у даній справі, на підставі ст.ст. 377, 255 ЦПК України, в частині стягнення із відповідача на користь Банкузаборгованості за тілом кредиту у розмірі 22361,03 доларів США, процентів у розмірі 5458,82 доларів США, комісії у розмірі 785,17 доларів США, пені у розмірі 1251,56 доларів США (10000 грн. станом на26 квітня 2013 року), штрафу (фіксована частина) у розмірі 20 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 500 доларів США підлягає закриттю, а рішенняБердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2013 року у відповідній частині скасуванню.

Що ж стосується решти вимог даного позову, то колегія суддів виходить з таких міркувань.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитом, то після 22 вересня 2009 року (звернення до суду із зазначеним вище позовом про стягнення заборгованості) позивач не міг здійснювати такі нарахування, а тому колегія суддів приходить до висновку про безпідставність решти позовних вимог, а тому у їх задоволенні відмовляє.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про застосування позовної давності до вимог Банку.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що сплив позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові як за основними, так і за додатковими вимогами за умови обґрунтованості вимог позову по суті, тоді як у разі безпідставності, необґрунтованості та недоведеності позову по суті у ньому слід відмовити саме з цих підстав.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ч.2 ст. 141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь відповідача 5161 грн. 50 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2013 року в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22361,03 доларів США, процентів у розмірі 5458,82 доларів США, комісії у розмірі 785,17 доларів США, пені у розмірі 1251,56 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 20 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 500 доларів США скасувати і провадження у цій частині закрити.

В іншій частині заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2013 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 5161 грн. 50 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.12.2021.

Головуючий Судді