Справа № 2-3857/11
н/п 4-с/490/51/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

29 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.

при секретарі судових засідань Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із скаргою в якій просить: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо не передання стягувачу ОСОБА_1 нереалізованого з прилюдних торгів арештованого автомобілю Fiat Palio 1.2, шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зобов`язавши передати вказаний автомобіль.

У період з липня 2017 року по 09 лютого 2021 року скарга перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року скаргу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. З огляду на привичи частини другої статті 450 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У 2011 році до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 80 000 грн 00 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2012 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдаток в сумі 80 000 грн 00 копта судові витрати в сумі 920 грн 00 коп. Всього 80 920 грн 00 коп.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 42421401 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3857/2011 виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 08 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 80 000 грн. та судових витрат в розмірі 920 грн.

Постановою старшого державного виконавця Ткаченко О.В. від 17 грудня 2015 року виконавче провадження № 42421401 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3857/2011 виданого 08 жовтня 2012 року приєднано до зведеного виконавчого провадження № 49682708 з виконання виконавчого листа № 2-2982/11 виданого 04 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості в розмірі 26200 грн 73 коп.

19 грудня 2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Миколаїв за вихідним № 01.055238л/23 скаржнику ОСОБА_1 було повідомлено, що при здійсненні зведеного виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_2 було описано майно належне боржнику, а саме автомобіль Fiat Palio 1.2, д.н.з. НОМЕР_2 , який було передано на реалізацію до МФ ДП «Сетам». У зв`язку з тим, що перші і повторні торги по реалізації арештованого майна не відбулись через відсутність зареєстрованих покупців стягувачам було запропоновано вирішити питання щодо залишення за ними непроданого майно у рахунок повного чи часткового погашення боргу.

28 грудня 2016 року представником скаржника ОСОБА_4 було подано заяву до Центрального відділу державного виконавчої служби про залишення за ОСОБА_1 непроданого на прилюдних торгах майна автомобілю Fiat Palio 1.2, д.н.з. НОМЕР_2 .

Листом старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаєва за вихідним № 01.0522802/23 від 14 червня 2017 року представнику скаржника ОСОБА_5 було повідомлено, що підстав для передачі непроданого майна боржнику - транспортного засобу FIAT PALIO 1.2, зеленого кольору , д.н.з. НОМЕР_2 відсутні, оскільки останній знаходиться в заставі ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 31 травня 2018 року виконавчий лист № 2-3857/2011, виданий 08 жовтня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сум коштів у розмірі 80 920 грн 00 коп. повернуто стягувачу з огляду на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 02 червня 2016 року

№ 1404-VIII, який вступив у законну силу 05 січня 2017 року (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною ж третьою вказаної норми визначено права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, тобто вказано спосіб та порядок здійснення заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, відповідно до частини першої статті 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Частинами шостою, сьомою та восьмою статті 61 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Відповідно до частин десятої статті 61 Закону №1404-VIII у разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України «Про іпотеку»), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

Відповідно до статті 46 Закону №1404-VIII у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги.

Частина перша статті 51 Закону №1404-VIII вказує на те, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Так, судом встановлено, що 17 листопада 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, згідно якого ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль марки Fiat Palio 1.2, д.н.з. НОМЕР_2 , в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 03/1/450/06-Z від 17 листопада 2016 року. Копія цього договору наявна в матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлено, що право застави у ВАТ «Кредитпромбанк» виникло до ухвалення Центральним районним судом м. Миколаєва рішення у справі № 2-3857/11, тобто до 05 вересня 2012 року.

Доказів того, що заставодержателем було надано письмову згоду на звернення стягнення на заставлено майно - автомобіль Fiat Palio 1.2, д.н.з. НОМЕР_2 для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, матеріали справи не містять.

За такого, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця є правомірними, а вимоги скарги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 447 - 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Шолох