Справа № 638/2776/20
Провадження № 2/638/1752/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без годи батька,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без годи батька., в обґрунтування якого вказала, що з 20 липня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 грудня 2012 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних стосунків не бере участі у вихованні дитини та з 2012 року не сплачує аліменти.

08.11.2013 року позивач одружилася з ОСОБА_5 . У цьому шлюбі народилися діти: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я є великою та дружньою. Позивач зі своєю родиною періодично тимчасово, з метою відпочинку, виїжджає за кордон, але старший син ОСОБА_3 змушений залишатися з родичами в Україні через те, що його батько не надає дозвіл на виїзд сина за кордон. Позивач неодноразово намагалася додзвонитись до відповідача з метою отримання дозволу, але відповіді не отримала.

Позивачка просила суд надати дозвіл ОСОБА_1 здійснювати оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , до досягнення дитиною 18 років, - до ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька - ОСОБА_2 ; Надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , до країн СНД, Шенгенської Угоди, Європейського Союзу та будь-яких інших країн у супроводі матері - ОСОБА_1 , або іншої уповноваженої нею особи, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнав.

Третя особа просила справу розглянути за її відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим повторно 28.04.2017 року.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17.12.2012 року у справі № 2011/17644/12 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживає разом матір`ю, що підтверджується копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи.

На підставі виконавчого листа №011/17875/12, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 14.03.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 грн щомісячно з 07.11.2012 і до повноліття дитини.

Відповідач за виконавчим листом аліменти не сплачує, станом на 01.03.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів за період з листопада 2012 року до лютого 2020 року у розмірі 61600 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 , виданим державним виконавцем Тетяною Мирною.

Позивач зазначає, що проживає на території України, не має наміру міняти місце постійного проживання, має на меті лише тимчасово виїжджати за кордон разом з сином ОСОБА_3 для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуальної, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16- річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. який не досяг 16-уічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно з ч. 5 ст. 150 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, зокрема у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів понад один чотири місяці, однак за позивачем рішенням суду чи висновком органу опіки та піклування не визначено місце проживання сина, суд вважає, що в такому випадку право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Зважаючи на характер та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесені позивачкою судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0..1 від 25.02.2020 року про сплату судового збору у сумі 840,80 грн.

У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн (50% від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн (50% від загального розміру судового збору).

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 141, 142, 200, 206 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без годи батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , дозвіл на здійснення оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , до досягнення дитиною 18 років, без згоди батька - ОСОБА_2 .

Надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , до країн СНД, Шенгенської Угоди, Європейського Союзу та будь-яких інших країн у супроводі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , або іншої уповноваженої нею особи, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова (адреса: м. Харків, ) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 25.02.2020 року на сумі 840,80 грн, тобто у розмірі 454 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін