ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/120/21
провадження № 2/753/3884/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2021 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді - Курічової В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Іващенко Ю.О.,

представника відповідача - адвоката Жигаревої М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

У С Т А Н О В И В:

24.12.2020 позивач звернувся до суду позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у якому просить:

- усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 10.11.2014 позивач придбав у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У 2016 році його колишня дружина звернулася до нього з проханням прописати відповідачку (їх спільну з позивачем доньку) у цій квартирі на півроку, оскільки це було необхідно у справах, після яких вона зобов`язувалася виписатися знову. Після спливу обумовлених півроку, дочка відмовилася виписуватися, хоча і не проживає у спірній квартирі тривалий період, а фактично проживає разом з матір`ю за адресою, зазначеною у позові: АДРЕСА_2 ; не бере участі в утриманні квартири; не веде з позивачем спільного господарства, не пов`язана спільним побутом. Стверджує, що відповідачка вселилася у його квартиру і набула право користуванням нею, яке по суті є сервітутом. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 406 ЦК України сплинув піврічний строк сервітуту, просить припинити сервітут за рішенням суду відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України з огляду на те, що відповідачка втратила право користування квартирою (бути там зареєстрованою) через півроку після реєстрації, досягла повноліття на момент подачі цього позову, а позивач як єдиний власник житла категорично не погоджується на її подальшу реєстрацію у належній йому квартирі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.01.2021 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Курічової В.М.

Ухвалою від 03.02.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 03.03.2021 о 12:00 год., установив строки для подання сторонами заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 03.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.04.2021 об 11.00 год.

У судовому засіданні 07.05.2021 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідачки про продовження строку на подання відзиву на позов - на 15 днів, починаючи з 07.05.2021, розгляд справи відкладено до 02.06.2021.

У відзиві, поданому 22.05.2021, представник відповідачки заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у задоволенні вимог повністю, оскільки позивач не надав доказів щодо укладення сервітуту, у тому числі на піврічний строк, та будь-яких доказів тривалого непроживання відповідачки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки зазначила, що відповідачка - ОСОБА_2 є членом сім`і позивача (його рідною донькою), проживала разом з матір`ю і позивачем однією родиною з 2014 року, а пізніше - з 2016 року по 2019 рік саме за адресою: АДРЕСА_1 . У 2019 році позивач переїхав проживати у інше житло, а відповідачка з матір`ю продовжила проживати за місцем реєстрації у спірній квартирі, позивач проти цього не заперечував, щодо зняття дочки з реєстрації до неї не звертався; мати відповідачки сплачувала протягом усіх років, що вони там проживали, за послуги консьєржа за цією адресою, зокрема і у 2021 році. Домовленості з позивачем про тимчасову реєстрацію не було, сервітут ні вона, ні її мати з позивачем не укладали. Упродовж 2015-2020 років вона навчалася у м. Києві на очній формі навчання, під час якого проживала саме у цій квартирі. За адресою, яку позивач зазначив у позові: АДРЕСА_2 , вона ніколи не проживала. На даний час у неї немає житла, яке відповідає вимогам ст. 50 ЖК УРСР, де вона може проживати, оскільки у квартирі загальною площею 73 кв. м., житловою 41,8 кв. м., у якій вона має право власності на 1/5 частку, за адресою: АДРЕСА_3 , постійно проживають, окрім неї, ще 7 осіб: співвласники - її бабуся та дідусь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 , брат матері - ОСОБА_6 разом з дружиною та дітьми (донька 16 років та син 8 років).

Ухвалою від 02.06.2021 суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідачки про забезпечення доказів у справі шляхом виклику для допиту свідків та задовольнив клопотання представника відповідачки про виклик в судове засідання для допиту як свідків таких осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , розгляд справи відклав для виклику в судове засідання свідків на 25.06.2021 о 15.00 год.

16.06.2021 позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

25.06.2021 розгляд справи було перенесено на 01.07.2021 у зв`язку з відрядженням головуючого у справі судді.

30.06.2021 представник відповідачки подала заперечення проти задоволення клопотання позивача про залишення позову без розгляду, оскільки її подано після того, як розгляд справи по суті було розпочато, тобто з порушенням строку, встановленого п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

26.11.2021 суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦПК України відмовив у задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду, оскільки позивач подав цю заяву після початку розгляду справи по суті.

Таким чином, до предмету доказування у справі входять такі обставини:

- факт укладення/неукладення сторонами сервітуту на півроку, починаючи з 2016 року, щодо користування спірною квартирою відповідачкою;

- факт відсутності відповідачки за адресою реєстрації без поважних причин понад 1 рік.

В судове засідання позивач не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка всудове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, в суді її інтереси представляє адвокат Жигарева М.В. Оскільки явку сторін суд не визнавав обов`язковою, у зв`язку з вищезазначеним суд розглянув справу за відсутності позивача і відповідачки.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Жигарева М.В. позов не визнала, просила відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що є дядьком відповідачки, рідним братом її матері, ОСОБА_5 . Йому відомо, що у 2016 році позивач і ОСОБА_5 після тривалого окремого проживання вирішили знову проживати однією родиною разом з дочкою. Позивач проживав з відповідачкою і її матір`ю разом за адресою: АДРЕСА_1 .У травні 2021 року відповідачка разом з мамою, ОСОБА_5 , знову повернулися проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Причина йому невідома. За адресою: АДРЕСА_3 наразі проживають, крім відповідачки, 7 осіб:ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , і він разом з дружиною та двома дітьми.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона знаходиться у дружніх стосунках як з позивачем, так і з відповідачкою, з родиною ОСОБА_1 її родина дружить з 2014 року, з позивачем знайомі раніше, оскільки він є хорошим другом її чоловіка. Їй відомо, що позивач проживав з відповідачкою та її мамою однією родиною з 2016 року приблизно до травня 2021 року. Влітку 2019 року її родина разом з усією родиною ОСОБА_1 їздили разом відпочивати на море. Позивач займався кар`єрою і саморозвитком, а ОСОБА_5 опікувалася облаштуванням побуту, доглядом за домашніми тваринами та іншими домашніми обов`язками. Після введення карантину у 2020 році восени вони менше запрошували гостей і менше відвідували друзів, у зв`язку з цим майже не спілкувалися з родиною ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона працює разом з матір`ю відповідачки, і через неї знайома і з відповідачкою, і з позивачем. Їй відомо, що з травня 2014 року ОСОБА_5 проживала разом з позивачем та відповідачкою однією родиною до кінця 2019 року. Потім у 2020 році позивач вирішив пожити окремо від родини і виїхав з адреси: АДРЕСА_1 . Їй точно невідомо відколи, але приблизно рік відповідачка разом з матір`ю також не проживають за цією адресою, оскільки переїхали на Троєщину і живуть там разом з братом ОСОБА_5 та його родиною.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є матір`ю відповідачки, а позивач є батьком відповідачки. Зараз з колишнім чоловіком (позивачем) вона зв`язок не підтримує. Пояснила, що у 1997 році вони з позивачем одружилася, у 1998 році у них народилася донька (відповідачка). Через 4 роки вони розлучилися, але у 2014 році помирилися і з 2016 року до кінця 2019 року проживали разом з позивачем і відповідачкою однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 . У 2020 році позивач виграв грін-карту на поїздку до США і вирішив виїхати туди на постійне проживання. Відтоді він винайняв квартиру, щоб проживати окремо, а їй з донькою дозволив і надалі проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних домовленостей щодо тимчасового проживання доньки за вказаною адресою (сервітутів) між ними не було. До 26.05.2021 вона з донькою жили за адресою: АДРЕСА_1 . 26.05.2021 позивач повідомив відповідачці, що не бажає, щоб вона надалі проживала у цій квартирі. Тому вона з донькою зібрали речі і переїхали на АДРЕСА_3 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 26.05.1998 є донькою позивача (а.с. 64).

Відповідачка зареєстрована у цій квартирі з 17.11.2016 (а.с. 4).

Відовідно до диплома НОМЕР_2 , виданого 31.12.2020 Київським Національним лінгвістичним університетом, ОСОБА_2 закінчила цей університет 31.12.2020, отримала кваліфікацію юриста (а.с. 72).

Згідно з трудовим договором, укладеним між ТОВ «Дата сістемс девелопмент» (яке знаходиться за адресою: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14 корп. Б, офіс 104) та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 з 15.02.2021 прийнята на роботу на посаду юриста на це підприємство (а.с. 72-78).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.01.2004, співвласниками квартири загальною площею 73 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у рівних частках є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а.с. 79).

Відповідно до записів у журналі, оригінал якого досліджено судом у засіданні (копії відповідних аркушів, що містять підпис ОСОБА_5 - матері відповідачки, долучено до відзиву), встановлено, що ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 упродовж 2018, 2019, 2020 та 2021 років особисто сплачувала за послуги консьєржа (а.с. 65-69).

Заслухавши пояснення представника відповідачки, показання свідків, вивчивши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Мотиви та норми права, з яких виходить суд.

Відповідно до норм ст. 401, 402, ст. 403 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підтвердження доводів щодо укладення у 2016 році сервітуту між позивачем та відповідачкою, а саме - щодо користування відповідачкою півроку, починаючи з 2016 року, позивач не надав жодних доказів. Існування інших домовленостей між позивачем як власником житла і відповідачкою судом не встановлено.

Отже, у цій справі не підлягають застосуванню норми ст. 401-403, 406 ЦК України щодо сервітуту, оскільки позивач не довів обставин укладення сервітуту з відповідачкою.

Правовідносини між сторонами регулює ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК Української РСР.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Однак всупереч нормам ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК Української РСР позивач не довів, що відповідачка, яка є його повнолітньою донькою, втратила право на користування цим житлом, оскільки була відсутня у цій квартирі без поважних причин понад один рік, або що інше було встановлено домовленістю між ними, зокрема позивач не надав жодних доказів на підтвердження:

- обставин непроживання відповідачки понад один рік у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- існування іншої домовленості між ним і відповідачкою щодо користування спірним житлом.

Натомість, з показань допитаних в судовому засіданні як свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 спростовано викладену у позові обставину щодо проживання відповідачки протягом тривалого часу за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки судом встановлено, що до кінця травня 2021 року відповідачка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, з письмових доказів (диплома НОМЕР_2 , виданого 31.12.2020 Київським Національним лінгвістичним університетом, трудового договору між ТОВ «Дата сістемс девелопмент» (яке знаходиться за адресою: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14 корп. Б, офіс 104) та ОСОБА_2 , від 15.02.2021) суд установив, що відповідачка до 31.12.2020 навчалася та з 15.02.2021 працює і проживає у м. Києві, що також спростовує викладену позивачем у позові обставину щодо проживання відповідачки у м. Івано-Франківську).

Щодо доводів позивача про те, що відповідачка не несе витрат, пов`язаних з утриманням квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд установив, що витрати за послуги консьєржа, зокрема, за період з 2018 по 2021 рік включно сплачувала за відповідачку її мати, ОСОБА_5 , тому ці доводи позивача суд також відхиляє як необґрунтовані.

Отже, відповідачка надала докази того, що вона до травня 2021 року проживала однією сім`єю разом з позивачем, який є її батьком за адресою: АДРЕСА_1 , і якому ця квартира належить на праві власності, а також несла витрати з утримання квартири, що не спростовано позивачем.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки вона як член сім`і власника зареєстрована у спірному будинку зі згоди позивача, а позивач, у свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація дочки спричиняє перешкоди у користуванні належним позивачу житловим приміщенням.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновки про застосування норм статті 406 ЦК України, викладені у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), від 14.08.2019 у справі № 686/11782/17-ц, які позивач просив урахувати під час розгляду справи, однак у цій справі не застосовує вищевказані висновки, оскільки їх зроблено у правовідносинах, що не є подібним правовідносинам у справі № 753/120/21 з огляду на таке.

У справах № 243/7004/17-ц та № 686/11782/17-ц суди розглядали вимоги про визнання таким, що втратив право користування житлом, колишнього подружжя, який на час розгляду справи судом вже не є членом сім`і власника житла, а у справі № 753/120/21 суд розглядав вимогу про визнання такою, що втратила право користування житлом, рідної дочки позивача, яка є членом сім`і власника житла та була зареєстрована у спірному будинку зі згоди позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивач не довів ні факт укладення сервітуту щодо користування відповідачкою спірною квартирою на півроку, починаючи з 2016 року, ні факт відсутності відповідачки за адресою реєстрації без поважних причин понад 1 рік, оскільки крім копії свідоцтва про право власності та витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, жодних доказів до позову він не надав, інших заяв по суті справи не подавав, доводи, викладені у відзиві, та надані на їх підтвердження докази не спростував, про слухання справи був повідомлений належним чином, однак в жодне судове засідання без повідомлення причини не з`явився, правом надати пояснення не скористався, тому позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено, а відповідачем не заявлено про понесення судових витрат, розподіл судових витрат суд не здійснює.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2021.

Суддя В.М. Курічова