Справа № 369/1724/21
Провадження № 2/369/2961/21
08.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Колеснік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя,
16.09.2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб.
31.01.2008 року позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 . В подальшому АДРЕСА_4 перейменовано на АДРЕСА_1.
02.06.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Зважаючи на те, що на час укладання угоди від 28.02.2005 року позивач не перебував в шлюбі, позивач сплачував особисті грошові кошти за квартиру, то просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на вказану квартиру.
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником надана заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.
Оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.12.2004 року між ТОВ «Біо-Оріяна» та ОСОБА_3 укладено договір № 46/24 на пайову участь в фінансуванні будівництва житлового будинку, згідно якого ОСОБА_3 за рахунок власних коштів приймає пайову участь в фінансуванні будівництва житлового комплексу, який будує ТОВ «Біо-Оріяна» за адресою буд. АДРЕСА_1 , а ТОВ «Біо-Оріяна» по завершенню будівництва передає ОСОБА_3 документи для оформлення права власності на квартиру будівельний АДРЕСА_2 .
28.02.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підписано Угоду про передачу прав та обов`язків за договором на пайову участь в фінансуванні будівництва квартири в житловому будинку, згідно якого ОСОБА_1 приймає на себе право вимагати виконання зобов`язань за договором № 46/24 від 02.12.2004 року на пайову участь в фінансуванні будівництва- однокімнатна квартира, будівельний номер квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Біо-Оріяна».
26.09.2006 року виготовлено Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.01.2008 року та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17604684 від 04.02.2008 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної власності квартира за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.
Згідно відмітки в паспорті позивача 16.09.2006 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб.
02.06.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2011 року.
25.02.2016 року Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 2 перейменовано назву АДРЕСА_4 на АДРЕСА_1.
Згідно Висновку про вартість майна від 21.01.2021 року вказано, що станом на 21.01.2021 року оціночна (ринкова) вартість житлової квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 складає 801 333,00 грн.
Як зазначає позивач, то на час укладання угоди від 28.02.2005 року позивач не перебував в шлюбі, позивач сплачував особисті грошові кошти за квартиру, а тому просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на вказану квартиру.
Згідно ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 57 СК України Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14 ).
Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.
За встановлених фактичних обставин по справі суд визнає, що спірна квартира фактично придбана за грошові кошти позивача до укладення шлюбу з відповідачкою, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки спірна квартира є особистою власністю позивача.
Керуючись ст.ст. 57, 60 СК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30- денний строк з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 29 грудня 2021 року.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_5 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, місце проживання АДРЕСА_3 .
Суддя Ковальчук Л.М.