ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 638/934/20

провадження № 22-ц/818/5465/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП).

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що 30 липня 2019 року о 15 год. 30 хв. по вулиці Клочківській, 276-Б в місті Харкові ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33029», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем, SKODA OKTAVIA А5, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

В результаті ДТП належний ОСОБА_1 транспортний засіб було пошкоджено.

На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А134339516 у Приватному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПрАТ «НАСК «ОРАНТА»), яке 26 вересня 2019 року виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5832,10 грн.

Разом з тим, вказані сума є недостатньою для відновлення автомобілю, оскільки вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 9 936,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № АХТО 1909482 від 31 жовтня 2019 року.

Крім того, у зв`язку з необхідністю проведення огляду автомобілю працівниками ПрАТ «НАСК «ОРАНТА», а також пошуку майстрів по проведенню ремонтних і лако-фарбувальних робіт ОСОБА_1 витрачено 1520,54 грн на пальне для автомобіля.

Загальна сума на ремонту пошкодженого автомобіля становить14 876,54 грн.

Зазначає, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, оскільки порушено звичайний перебіг його життя, погіршився стан його здоров`я, він вимушений був витрачати час на ремонт автомобіля. Розмір моральної шкоди ОСОБА_2 оцінює в 10510,00 грн.

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування є недостатнім для повного відшкодування заподіяної шкоди, позивачі просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9044,44 грн, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10510,00 грн.

31 березня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 подав відзив на позову заяву, в якому просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що позивачами не надано доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з ДТП. Доводи позивача ОСОБА_1 щодо призначення додаткових ліків після ДТП не є обґрунтованими, оскільки ліки Лекармен не є засобом, який застосовується задля лікування стресів, а є препаратом для лікування гіпертонічної хвороби.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7523,90 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 840,80 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840,80 грн судового збору.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина відповідача у ДТП встановлена судовим рішенням, а тому відповідно до вимог статей 1192, 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) наявні підстави для покладення на ОСОБА_3 обов`язку щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 9044,44 грн. Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

05 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачами не надано належних та допустимих доказів щодо розміру завданих внаслідок ДТП збитків, спричинення моральної шкоди та недостатності страхової виплати для відновлення транспортного засобу. Зазначає, що, оскільки позовні вимоги були задоволені частково, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення судового збору в повному обсязі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 30 липня 2019 року о 15 год. 30 хв. по вулиці Клочківській, 276-Б в місті Харкові ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33029», державний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем, SKODA OKTAVIA А5, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 7).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 16 вересня 2021 року розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику транспортного засобу SKODA OKTAVIA А5, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 6832,10 грн. Вартість відновлювального ремонту складає: без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 8291,50 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 6832,10 грн (а. с. 10).

26 вересня 2019 року ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 5832,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 047214 (а. с. 15).

Відповідно до акту виконаних робіт № АХТО1909482« Автотрейдінг- Харків» від 31 жовтня 2019 року вартість відновлення автомобілю «SKODA OKTAVIA А5», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 9936,00 грн. Вказана сума була сплачена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 17 жовтня 2019 року (а. с. 98).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

За таких обставин саме ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судова колегія виходить з такого.

Згідно із актом виконаних робіт № АХТО1909482«Автотрейдінг- Харків» від 31 жовтня 2019 року, вартість відновлювального ремонту склала 8280,00 грн без ПДВ, з ПДВ - 9936,00 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) відповідно до розрахунку страхового відшкодування становить 6832,20 грн.

За вирахуванням 1000 грн франшизи страховиком виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 5832,20 грн.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Отже, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 становить 2447,80 грн із розрахунку 8280,00 грн - 5832,20 грн. ПДВ в сумі 1656,00 грн входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_2 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту, а тому стягненню з відповідача не підлягає.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то судова колегія виходить з такого.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з обставин справи, характеру та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_2 , характеру майнових втрат, зокрема, враховуючи тяжкість вимушених змін у його житті, судова колегія вважає, що стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 1000 грн моральної шкоди відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції у частині вирішення спору про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню/ зміні з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_3 щодо відсутності підстав для стягнення коштів у зв`язку з недоведеністю вимог позивача є необґрунтованими. Розмір матеріальних збитків визначений страховою компанією за результатами огляду транспортного засобу після ДТП та без врахування зносу деталей становить 8297,50 грн. Вартість відновлювальних робіт без ПДВ склала 8280 грн, що відповідає вищевказаній сумі. Вказаний розмір збитків відповідачем не спростовано, клопотання про проведення судової експертизи заявлено не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесені позивачами, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви по 1681,60 грн. (а. с. 1, 73)

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено на 27,06 %, з відповідача на його користь підлягає стягненню 227,52 грн. Позов про відшкодування моральної шкоди задоволено на 9,52%, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 80,04 грн.

Відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 2522,40 грн (а. с. 151).

Між тим, відповідно до пункт 1.1.2 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Враховуючи, що позов було задоволено частково, то судовий збір за подання апеляційної скарги було сплачено надмірно, а тому при вирішенні питання про стягнення судовий витрат суд апеляційної інстанції виходить з тих сум, які підлягали сплаті, а не фактично було сплачено.

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , підлягає стягненню 676,41 грн, з ОСОБА_2 119,98 грн.

Частиною десятою статті 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з позивачів, на яких покладається більша сума судових витрат, на користь відповідача підлягає стягненню: з ОСОБА_1 - 448,89 грн, с ОСОБА_2 - 39,94 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року у частині вирішення спору про стягнення матеріальної та моральної шкоди, розподілу судових витрат змінити/скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 2447,80 грн (дві тисячі чотириста сорок сім грн 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 448,89 грн (чотириста сорок вісім грн 89 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 39,94 грн судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина