САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/591/21
Провадження №2/726/194/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Осипчук Ю.М., розглянувши у судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В позові посилається на те, що публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 08 вересня 2008 року було укладено з ОСОБА_1 (далі - Позичальник. Відповідач-1) Кредитний договір №ЧОУ/37-п/08/Д, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 499000,00 доларів США, строком користування по 07.09.2023 року.

В зв`язку з несвоєчасною оплатою заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, Банк звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача-1.

24.10.2014 року Кіцманським районним судом Чернівецької області винесено рішення у справі №718/1283/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №ЧОУ/37-п/08/Д від 08 вересня 2008 року у розмірі 794024.06 доларів США та 3790150.81 гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат

Після набуття чинності рішенням суду, 29.12.2016 року АБ "УКРГАЗБАНК" отримано виконавчий лист у справі №718/1283/13-ц, який направлено до виконання у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., відкрито виконавче провадження №53567842, по стягненню заборгованості з боржника ОСОБА_1

16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено Постанову про арешт майна боржника, якою постановлено:

«1. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 873 426,47 доларів США та 4 173 185,29 гривень.

2. Копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадженням

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, обтяження - арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17,03.2017 доку, номер запису про обтяження: 19502280.

Тобто, арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстровано у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно, з 17.03.2017 року відчуження будь-якого нерухомого майна ОСОБА_1 є неможливим без обов`язкової згоди стягувача (в порядку, передбаченому ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Однак, всупереч наведеному, ОСОБА_1 здійснено протиправне відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби.

Так, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, у приватній власності ОСОБА_1 перебувала квартира АДРЕСА_1 .

Вказану квартиру було придбано ОСОБА_1 згідно з Договором купівлі-продажу від 14.12.2007 року ВСК/№314007. посвідченим приватним нотаріусом Глуговським В.В., зареєстрованим в реєстрі за №1946.

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2007 року за реєстраційним номером майна 221625.

Як вбачається з викладеного, на вказане нерухоме майно накладено арешт постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В про арешт майна боржника від 16.03.2017 року.

Відомості про право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно та накладення на нього арешту (в межах визначення - «все нерухоме майно») містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, що підтверджує реєстрацію у встановленому порядку права власності на нерухоме майно та арешту державного виконавця на все нерухоме майно.

Однак, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2021 року №241759776, вказана вище квартира АДРЕСА_1 , будинок За на праві шутватної власності належить ОСОБА_2 (далі - Відповідач- 2).

Дана квартира придбана ОСОБА_2 згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрованим в реєстрі за № 1994.

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 05.04.2018 року, номер запису про право власності №25615334 від 05.04.2018 року.

Позивач вважає, що відчуження ОСОБА_1 належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, внаслідок укладення Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1994, є протиправним, а Договір купівлі-продажу квартири - таким, що повинен бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Відповідно, державна реєстрація права власності Відповідача-2 на вказану квартиру підлягає скасуванню, а запис про таку реєстрацію - виключенню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державний реєстратор - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. повинна була відмовити в посвідченні правочину про відчуження без згоди кредитора належного ОСОБА_1 майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, та повідомити орган Державної виконавчої служби про спробу відчуження майна заявником, внесеним на день звернення до Єдиного реєстру боржників (копія витягу з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 додасться, Додаток 6).

Однак, всупереч наведеному, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. було протиправно посвідчено Договір купівлі- продажу квартири від 05.04.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1994, та зареєстровано право власності Відповідача-2 на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відтак, оскільки внаслідок протиправного відчуження без згоди стягувача- Банку за Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року ОСОБА_1 належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби в інтересах АБ "УКРГАЗБАНК" при виконанні рішення Кіцманеського районного суду Чернівецької області від 24.10.2014 року у справі №718/1283/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ "УКРГАЗБАНК" заборгованості за кредитним договором у розмірі 794024,06 доларів США та 3790150,81гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат, заінтересована особа - АБ "УКРГАЗБАНК" позбавлена можливості захисту своїх порушених прав стягувана у виконавчому провадженні шляхом отримання коштів від реалізації вказаної квартири в належному порядку.

Просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 1994, згідно з яким ОСОБА_1 було відчужено ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , будинок За, як такий, що порушує публічний порядок внаслідок відчуження без згоди стягувана нерухомого майна, на яке було накладено арешт у виконавчому провадженні. Також просить Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 25615334 від 05.04.2018 року, та виключити вказаний запис про державну реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А також стягнути з Відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення судом.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , та відповідачі в судове засідання не з`явилися. Подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що 05 квітня 2018 року ОСОБА_2 на даний час ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . При укладені даного договору було встановлено що ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2013 року посвідченого Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296. В позовній заяві позивач посилається на те, що 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винисено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 . Однак дана квартира на момент винисення постанови про арешт майна від 16.03.2017 року вже не перебувала у власності ОСОБА_1 , оскільки 13.06.2013 року їй купив ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_2 купила дану квартиру 05.04.2018 року у ОСОБА_3 то на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України являється добросовісним набувачем. Тому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В судове засідання приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального окргу Холоменюк О.І. не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 05 квітня 2018 року до неї звернулися гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вчинення нотаріальної дії, а саме: укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження права власності на вказану вище квартиру, продавець ОСОБА_3 надав оригінали правовстановлюючих документів: Договір купівлі-продажу квартири (серія та номер бланку ВТЕ №776979), посвідченого Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №8609; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296, виданий Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року. На підставі вищевказаних документів, нею було перевірено відсутність заборони свідчення квартири (арешту, обтяження квартири іпотекою та зареєстрованих інших речових прав), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 119857182 та №119857762, а також інформація про перебування відчужуваної квартири в податковій заставі відсутня, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №55344513. Відсутність інформації про невиконані майнові зобов`язання для запобігання відчуженню боржниками майна щодо Продавця перевірено нотаріусом в Єдиному реєстрі боржників відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» від 17.02.2017 р. №1404-19. 02.2017р. №1404-19. Відсутність застосування санкцій щодо Сторін цього договору перевірено нотаріусом, рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальний заходів (санкцій). При цьому дружина продавця, ОСОБА_8 надала згоду на відчуження (продаж) та на укладення договору купівлі-продажу квартири її чоловіком, справжність підпису якої засвідчена нотаріально. Отже, в результаті проведеного правового аналізу документів, нею було посвідчено договір купівлі-продажу кварири 05.04.2018 року за реєстровим №1994 право власності на вказану вище квартиру було нею зареєстровано на ім`я покупця ОСОБА_2 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25615334.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 08 вересня 2008 року було укладено з ОСОБА_1 (Кредитний договір №ЧОУ/37-п/08/Д, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 499000,00 доларів США, строком користування по 07.09.2023 року. В зв`язку з несвоєчасною оплатою заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, Банк звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

24.10.2014 року Кіцманським районним судом Чернівецької області винесено рішення у справі №718/1283/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №ЧОУ/37-п/08/Д від 08 вересня 2008 року у розмірі 794024.06 доларів США та 3790150.81 гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат Після набуття чинності рішенням суду, 29.12.2016 року АБ «УКРГАЗБАНК» отримано виконавчий лист у справі №718/1283/13-ц, який направлено до виконання у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., відкрито виконавче провадження №53567842, по стягненню заборгованості з боржника ОСОБА_1

16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено Постанову про арешт майна боржника, якою постановлено: 1. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 873 426,47 доларів США та 4 173 185,29 гривень. 2. Копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадженням

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, обтяження - арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.03.2017 доку, номер запису про обтяження: 19502280.

Відповідно, з 17.03.2017 року відчуження будь-якого нерухомого майна ОСОБА_1 є неможливим без обов`язкової згоди стягувана (в порядку, передбаченому ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Однак, ОСОБА_1 здійснено протиправне відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби.

Так. згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, у приватній власності ОСОБА_1 перебувала квартира АДРЕСА_1 .

Вказану квартиру було придбано ОСОБА_1 згідно з Договором купівлі-продажу від 14.12.2007 року ВСК/№314007. посвідченим приватним нотаріусом Глуговським В.В., зареєстрованим в реєстрі за №1946.

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2007 року за реєстраційним номером майна 221625.

На вказане нерухоме майно накладено арешт постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В про арешт майна боржника від 16.03.2017 року.

Відомості про право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно та накладення на нього арешту (в межах визначення - «все нерухоме майно») містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, що підтверджує реєстрацію у встановленому порядку права власності на нерухоме майно та арешту державного виконавця на все нерухоме майно.

Однак, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2021 року №241759776 (Копія інформаційної довідки №241759776 додасться, Додаток 5), вказана вище квартира АДРЕСА_1 , будинок За на праві шутватної власності належить ОСОБА_2 (далі - Відповідач- 2).

Дана квартира придбана ОСОБА_2 згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрованим в реєстрі за № 1994.

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 05.04.2018 року, номер запису про право власності №25615334 від 05.04.2018 року.

Позивач вважає, що відчуження ОСОБА_1 належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, внаслідок укладення Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1994, є протиправним, а Договір купівлі-продажу квартири - таким, що повинен бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У частинах 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Встановлено, що 05 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. звернулися гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вчинення нотаріальної дії, а саме: укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження права власності на вказану вище квартиру, продавець ОСОБА_3 надав оригінали правовстановлюючих документів: Договір купівлі-продажу квартири (серія та номер бланку ВТЕ №776979), посвідченого Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №8609; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296, виданий Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року. На підставі вищевказаних документів, нею було перевірено відсутність заборони свідчення квартири (арешту, обтяження квартири іпотекою та зареєстрованих інших речових прав), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 119857182 та №119857762, а також інформація про перебування відчужуваної квартири в податковій заставі відсутня, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №55344513. Відсутність інформації про невиконані майнові зобов`язання для запобігання відчуженню боржниками майна щодо Продавця перевірено нотаріусом в Єдиному реєстрі боржників відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» від 17.02.2017 р. №1404-19. 02.2017р. №1404-19. Відсутність застосування санкцій щодо Сторін цього договору перевірено нотаріусом, рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальний заходів (санкцій). При цьому дружина продавця, ОСОБА_8 надала згоду на відчуження (продаж) та на укладення договору купівлі-продажу квартири її чоловіком, справжність підпису якої засвідчена нотаріально. Отже, в результаті проведеного правового аналізу документів, нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу кварири 05.04.2018 року за реєстровим №1994 право власності на вказану вище квартиру було нею зареєстровано на ім`я покупця ОСОБА_2 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25615334.

Якщо ж іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, не впливає ані на чинність договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах, ані на чинність іпотеки. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Зазначену норму слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першоїстатті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна.

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

Вищевикладене узгоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду України від 15.06.2021 по справі №922/2416/17.

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. І такі усі умови були дотриманні з урахуванням вищенаведеного.

За таких обставин, оскільки відповідач набув право власності на спірне майно у період коли відомості про це майно не перебували у реєстрі заборон, тому відсутні підстави вважати, що ця особа набула обов`язки іпотекодержателя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись статтями 3-5,11-13,76-81,89,141, 259, 263-265, 272 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.04.2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар