РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2955/21

28 грудня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участю учасників справи:

позивача не з`явився

представника позивача не з`явився

відповідача не з`явився

третіх осіб не з`явились

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, Костопільський районний відділ у Рівненському районі Рівненської області Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, Костопільський районний відділ у Рівненському районі Рівненської області Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в 22 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №3243, про стягнення на користь ТОВ «Фінпром Маркет» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №109014541 від 14.09.2013, укладеного мiж ПАТ «Банк «Форвард» та ОСОБА_1 , відступленого на підставі договору відступлення права вимоги №25/02/15-1 25.02.2015 для ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», відступленого в свою чергу на підставі договору відступлення права вимоги №201807-1/2 від 24.07.2018 для ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступленого в свою чергу на підставі договору факторингу М20/ФК вiд 09.07.2020 року для ТОВ «Фінпром Маркет», за період з 24.02.2015 по 22.07.2020 в сумі 4510,49 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 4273,22 грн., заборгованість за відсотками і комісією 187,27 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиц (м.Львів) 01.11.2021 винесено постанову про відкриття чого провадження згідно якої відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Вказує, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. не перевірив безспірність вимог стягувача, оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень направленого відповідачем на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Також вказує, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено, що заборгованість стягується за період з 24.02.2015 по 22.07.2020 включно, а сам виконавчий напис нотаріуса вчинений 22.07.2020, тобто на день вчинення виконавчого напису нотаріуса (22.07.2020) минуло більше п`яти років з дня виникнення права вимоги (24.02.2015), а тому в нотаріуса були відсутні підстави для вчинення спірного виконавчого напису у зв`язку із сином 3-річного строку. Звертає увагу, що первинним обліковим документом, який відповідатиме вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у даній справі має бути саме банківська виписка, яка відсутня у відповідача та не надавалася приватному нотаріусу і тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у спірному виконавчому написі, є безспірним. Також вказує, що нотаріус в день вчинення виконавчого напису 22.07.2020, керувався нормою, яка була незаконна та не чинна, отже нотаріус повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису. На сьогоднішній день, передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. He посвідчений нотаріусом кредитний договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним та таким, що не підлягає до виконання. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 22.07.2020 за реєстровим №3243, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №109014541 в сумі 4510,49 грн та стягнути з відповідача судові витрати в розмiрi 3500 грн.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 04.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Третім особам надано 5-ти денний строк з дня отримання ухвали для подання пояснень щодо позову.

21.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до суду надійшов заява про визнання позовних вимог, у якій відповідач вказав, що визнає позво в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить стягнути, у зв`язку із визнанням позову 454 грн. за позовну вимогу та 227 грн. за заявою про забезпечення позову. Вимоги про стягнення судових витрат в сумі 3500 грн не визнає та просить при вирішення питання про стягнення судових витрат врахувати дії сторони щодо досудового врегулювання спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи. Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» не забезпечило явку повноважного представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомило, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм право на подання пояснень щодо позову, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Третя особа Костопільський районний відділ у Рівненському районі Рівненської області Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не забезпечив яку повноважного представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм право на подання пояснень щодо позову, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Так, 14 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписав заяву (оферту) №109014541/ДБО на здійснення банківських операцій у Публічному акціонерному товаристві «Банк Руский Стандарт».

Із наданої відповідачем копії договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило для ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги по грошових зобов`язаннях за Портфелем Заборгованості. Згідно доданого до договору реєстру заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість за договором №109014541 від 14.09.2013 в сумі 4460,49 грн, з яких: 4273,22 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 197,27 грн. сума заборгованості за відсотками та комісією.

22 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №3243 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №201807-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Банк Форвард» на підставі договору відступлення права вимоги №25/02/15-1 від 25.02.2015 відступлено право вимоги за кредитним договором №109014541 від 14.09.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за період з 24.02.2015 по 22.07.2020 суму у розмірі: 4273,22 грн. заборгованості за тілом кредиту; 187,27 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а в загальному 4510,49 грн.

01 листопада 2021 року начальником Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67328642 з виконання виконавчого напису №3243 виданого 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 4510,49 грн.

Вказану постанову листом від 01.11.2021 №19966 надіслано позивачу ОСОБА_1 .

З наданої відповідачем виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №109014541 від 14.09.2013 вбачається, що за період з 14.09.2013 по 06.12.2021 за кредитним ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №109014541 від 14.09.2013 в сумі 4460,49 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік).

Вказаним Порядком керувався приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису, що вбачається зі змісту виконавчого напису.

Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості».

Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах.

За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 Цивільного кодексу України та ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас ч.3 ст.83 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відповідач та треті особи повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідач та треті особи будь-яких доказів суду не подали, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив існування боргу, вказуючи при цьому, що кредитного договору на підставі якого було здійснено нараховування заборгованості, він не укладав. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, відповідач не позбавлений можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.1 Переліку.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

При цьому судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду у розмірі 454 грн. та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 227 грн.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір №76/21 про надання правничої допомоги від 01.11.2021 з адвокатом Євгеюком О.Є., ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.11.2021 на суму 3500 грн, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому суд враховує, що представником підготовлено позивачу позовну заяву, заяву про забезпечення позову та заяву про витребування доказів, а відтак, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката до важливості справи для інтересів позивача, складності та важливості справи, суд дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є цілком обґрунтованим, а відтак сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 142, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, Костопільський районний відділ у Рівненському районі Рівненської області Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати виконавчий напис №3243 від 22 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на користь ОСОБА_1 3500 /три тисячі п`ятсот/ гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" в дохід держави 681 /шістсот вісімдесят одна/ гривня судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), паспорт НОМЕР_1 виданий 21.11.1996 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (м.Ірпінь Київської області, вул.Стельмаха Михайла 9А, офіс 204), .

Повне рішення складено

28 грудня 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч