Провадження 2-др/127/130/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви представника відповідача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 адвоката Діденко Наталії Петрівни про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та про припинення вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за вищезазначеним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2021 позовну заяву було залишено без розгляду з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

14.12.2021 на адресу суду від представника відповідачів адвоката Діденко Н.П. надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі: 8000 грн. на користь ОСОБА_1 та 10000 гн. на користь ОСОБА_2 .

Представник відповідачів адвокат Діденко Н.П. у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, зазначених в заявах.

Представник позивача адвокат Піпко А.М. в судове засідання не з`явився, проте надав суду заперечення на заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій просить в задоволенні вказаних заяв відмовити в повному обсязі. Крім цього, від представника позивача надійшла заява про розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення в його відсутність. В задоволенні заяв просить відмовити з підстав, зазначених в запереченні.

Дослідивши матеріали заяв, надані докази на підтвердження судових витрат, заперечення суд дійшов до наступного висновку.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно із ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили.

Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача. Залишення заяви без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору.

Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року, справа № 148/312/16-ц, а також в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №350/1145/19.

Проте, клопотання представника відповідачів адвоката Діденко Н.П. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить (а.с.104, 110-111). Заяви взагалі не містять доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивачки всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України, а зводяться виключно до підтвердження понесення відповідачами витрат на професійну правничу допомогу.

З будь-якими обставинами у справі, необґрунтованими діями позивача відповідачі та їх представник подані заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не пов`язували. Зокрема, вони не посилалися та не надали суду доказів на підтвердження того, що недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, що певні дії позивача були умисно недобросовісні та який ступінь її вини, а також не довів, які конкретні необґрунтовані дії позивачки призвели до звернення до адвоката для надання професійної правничої допомоги у даній справі.

Хоча відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідність зазначення саме заявником того, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача, звертає увагу і Верховний Суд (постанова від 20 травня 2020 року у справі № 686/7675/17, провадження № 61-45505св18).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п.40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п.44).

Заявлений ОСОБА_3 позов не був явно необґрунтованим, будь-яких доказів на підтвердження протилежного суду не надано, залишення позовної заяви без розгляду про необґрунтованість позовних вимог також не може свідчити, так як підставою для залишення без розгляду стала її заява на реалізацію відповідного процесуального права, передбаченого цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Таким чином, зважаючи на те, що клопотання адвоката Діденко Н.П. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі не містять посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивача, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивача та понесеними відповідачем витратами, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 12-13, 133, 137, 141-142, 246, 260-261, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв представника відповідача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 адвоката Діденко Наталії Петрівни про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та про припинення вчинення певних дій відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя