Справа № 219/9998/21
Провадження № 2/219/3355/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Посунько К.Д.,

представника позивача адвоката Сілантьєва Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, місцезнаходження якої: 84522, Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна, 8, про визнання права власності. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_2 є бабусею позивачки. За життя бабуся мала на праві приватної власності житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.1999 року, виданого Артемівською державною нотаріальною конторою, бабуся була зареєстрована та мешкала у вказаній квартирі одна. Крім позивачки інших спадкоємців та зацікавлених осіб немає. Інші спадкоємці нотаріально та письмово відмовились від спадщини на користь позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказану вище житлову квартиру, її тітки та її батько відмовилися від спадщини бабусі на її користь. Як єдиний спадкоємець за законом, у встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Кравченко Олени Вікторівни із заявою про прийняття спадщини за законом на все майно бабусі, була відкрита спадкова справа. Інші спадкоємці надали нотаріусу письмова заяви про відмову від спадщини на її користь. Через півроку у зв`язку з тим, що оригінал Договору купівлі-продажу житлової квартири від 24.02.1999 року було втрачено ще за життя бабусі позивачки, і вона не могла його знайти та надати, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище житлову квартиру. Нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з довідкою БТІ вказана житлова квартира дійсно належить бабусі позивачки. Нотаріальний архів знаходиться у м. Донецьк на окупованій території, тому дістати дублікат договору купівлі-продажу є неможливим. Згідно з оцінкою майна вартість квартири становить 20 910,00 грн. Просить позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на спадкове майно бабусі, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 21 жовтня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкладено підготовче засідання у зв`язку з неявкою представника відповідача, справу призначено на 14 годину 00 хвилин 30 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визнання права власності, та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 14 грудня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сілантьєв Д.А. наполягав на задоволенні позову, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі з наведених в ній підстав.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачкою у позовній заяві. Нею подано на адресу суду заяву, в якій вона просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань) представник відповідача до судового засідання також не з`явився. Ними подано до суду лист, в якому вони просить розглянути справу за їх відсутності, та задовольнити позов у повному обсязі, оскільки не заперечують проти його задоволення.

У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно свідоцтва про народження від 10 січня 2011 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її батькам є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 5).

Згідно свідоцтва про народження від 30 червня 2017 року ОСОБА_4 (рос.) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батьками є ОСОБА_6 (рос.) та ОСОБА_7 (рос.) (а. с. 6).

Згідно повторного свідоцтва про укладення шлюбу від 21 лютого 1994 року ОСОБА_6 (рос.) 10 лютого 1961 року уклав шлюб з ОСОБА_8 (рос.), про що 10 лютого 1961 року в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 21, та останній було присвоєне прізвище ОСОБА_9 (рос.) (а. с. 9).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 09 жовтня 1990 року шлюб між ОСОБА_6 (рос.) та ОСОБА_10 (рос.) було розірвано 12 травня 1987 року, про що 12 травня 1987 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 122, після розірвання шлюбу останній присвоєне прізвище ОСОБА_9 (рос.) (а. с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 09 липня 1988 року ОСОБА_11 (рос.) 09 липня 1988 року уклав шлюб з ОСОБА_10 (рос.), про що 09 липня 1988 року в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 7, після укладання шлюбу останній присвоєне прізвище ОСОБА_12 (рос.) (а. с. 7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12 січня 2001 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 було розірвано 12 січня 2001 року, про що 12 січня 2001 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 12, після розірвання шлюбу останній присвоєне прізвище ОСОБА_12 (а. с. 10).

В матеріалах справи мається заява ОСОБА_3 від 18.01.2021 року до Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко О.В. про прийняття спадщини після померлої баби ОСОБА_2 (спадкова справа № 02/2021) (а. с. 11).

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.01.2021 року № 63207671 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи за № 67073560 за номером у нотаріуса 02/2021, спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 01 серпня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 4).

В матеріалах справи мається довідка КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» з інформацією на 31.12.2012 року про належність нерухомих об`єктів, зареєстрованих в КП «Бахмутське БТІ», згідно якої ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 2334 від 24.02.1999 року, посвідченого держконторой 24.02.1999 року (а. с. 13).

Дана інформація підтверджена технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_2 (а. с. 14).

В матеріалах справи мається заява ОСОБА_3 від 30.07.2021 року до Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю п`ятої черги спадкування після померлої баби ОСОБА_2 (спадкова справа № 02/2021) (а. с. 15), на що ОСОБА_3 була отримана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко Олени Вікторівни (а. с. 16, 17) у зв`язку з відсутностю у ОСОБА_3 документу, що посвідчував би право власності померлого на зазначене нерухоме майно.

Згідно інформації Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко О.В. від 05.10.2021 року № 682/01-16 «Щодо надання інформації про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 » повідомлене наступне: на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 від 30 липня 2021 року, яка була подана до Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченко О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за номером АДРЕСА_3 , нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність документу, який посвідчує право власності померлого на зазначене нерухоме майно (а. с. 36, 37, 38).

В матеріалах справи мається звіт про оцінку майна житлової однокімнатної квартири, загальною площею 30,0 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 18-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, тому суд вважає, що факт визнання за позивачкою права власності на житлове приміщення - квартиру знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки дійсно вбачається з вищевказаного, що відсутність документу, який посвідчує право власності померлої ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно, спричинило відмову нотаріуса щодо видачі спадкоємцю ОСОБА_3 свідоцтва про прав власності на спадкове майно, дійсно заважає позивачці у повній мірі користуватися своїм майном, яке вона здобула на законних підставах, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, з урахуванням аналізу наданих доказів, не вбачає підстав для відмови позивачці в задоволенні позову, у зв`язку з чим суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За клопотанням позивачки суд залишає судові витрати за нею.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1266, 1278 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя