21.12.2021 Провадження по справі № 2/940/476/21
Справа № 940/1120/21

РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Неживка Ігоря Вікторовича до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Неживка І.В. звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2004 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 41738 від 25.06.2004 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відділом ДВС Тетіївського районного управління юстиції проводилися виконавчі дії в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-855 від 19.12.2003 року, виданого Тетіївським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 грн. У ході даного виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 накладено арешт. 25.06.2004 року виконавче провадження було завершено, однак арешт знятий лише з автомобіля, з нерухомого майна арешт не знятий. Згідно інформації наданої Тетіївським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), при перевірці даних АСВП (містить інформацію з 2005 року) було встановлено відсутність будь-яких даних про перебування на примусовому виконанні у відділі виконавчих проваджень на ім`я боржника ОСОБА_1 починаючи з 2005 року по даний час. Можливості перевірити зазначену інформацію з 2004 року не має можливості, так як в АСВП інформація міститься з 2005 року, а паперовий варіант виконавчого провадження, переданого до архіву, знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби у зв`язку із закінченням строку зберігання. Звернувшись до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, позивачу було відмовлено, тому він звернувся до суду з скаргою. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2021 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2021 року залишена без змін, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги, вказуючи, що ОСОБА_1 слід звернутися до суду з позовною заявою щодо скасування арешту, а не зі скаргою в порядку розділу VІІ ЦПК України, так як за приписами ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), що у даному випадку при завершенні виконавчого провадження та знищенні його за закінченням терміну зберігання не представляється можливим. За таких обставин, звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.11.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, представник позивача адвокат Неживок І.В. надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сющук А.В. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представникаТетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої службиТетіївського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 гривень.

У рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця Кандзюби О.В. від 28.01.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено його відчуження, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.03.2021 року за № 269718968. (а.с. 10, 13-14).

Із постанови, винесеної 24.07.2013 року державним виконавцем ВДВС Тетіївського РУЮ Шуляком С.Д., встановлено, що 25.06.2004 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 грн. завершено та знято арешт з автомобіля марки ВАЗ 21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно відповіді, наданої 09.02.2021 року за № 1881 Тетіївським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) громадянину ОСОБА_1 , при перевірці даних АСВП (містить інформацію з 2005 року) було встановлено відсутність будь-яких даних про перебування на примусовому виконанні у відділі виконавчих проваджень на ім`я боржника ОСОБА_1 , починаючи з 2005 року по даний час. Можливості перевірити зазначену інформацію з 2004 року не має можливості, так як в АСВП інформація міститься з 2005 року, а паперовий варіант виконавчого провадження, переданого до архіву, знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби у зв`язку із закінченням строку зберігання. (а.с. 11-12).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2021 року в цивільній справі № 940/273/21 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. щодо визнання протиправноюбездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. щодо не внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про скасування арешту майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2014 року, винесеною під час примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року та зобов`язання начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про скасування даного арешту, відмовлено у задоволенні скарги.(а.с.15-18).

Постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2021 року ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2021 року залишено без змін та в мотивувальній частині якої зазначено, що право ОСОБА_1 підлягає захисту в порядку, встановленому ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. (а.с. 19-25)

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України та положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ст. 321 Цивільного кодексу України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п?ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року чинній на дату вчинення державним виконавцем виконавчих дій) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 в редакції, чинній на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Наведений висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Судуу складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17.

З огляду на вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Більш того, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача, або ж наявності стосовно нього виконавчого провадження, у якому він є боржником.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна.

Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 30, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, статтями 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Неживка Ігоря Вікторовича до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2004 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 41738 від 25.06.2004 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 28.12.2021 року.

Суддя С.В. Мандзюк