Дата документу 08.12.2021 Справа № 316/46/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/46/21 Головуючий у 1 інстанції Куценко М.О.
Провадження № 22-ц/807/3554/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Крилової О.В.

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що він звертався до відповідача із запитом про надання публічної інформації, а саме: надати інформацію про наявність на території м.Енергодар вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, однак, відповідачем не була надана відповідь на запит.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 р. у справі №280/3406/20 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету ЕМР щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 16.04.2020 р. у порядку та строки визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» та зобов`язано Виконавчий комітет ЕМР розглянути запит ОСОБА_1 від 16.04.2020 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Енергодар вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 р. у справі №280/3406/20 апеляційну скаргу виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області залишено без задоволення.

Протиправними діями Виконавчого комітету Енергодарської міської ради йому завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди розраховано наступним чином: за кожен місяць порушеного права, оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, який у січні 2020 року для працездатних осіб становить 4723 грн. (ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). З квітня 2020 року по грудень 2020 року минуло - 9 місяців, таким чином: 9 місяців*4723 грн. = 45507 грн.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що він зазнав негативні переживання, стану постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. А також, полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвяти багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому, як позивачу, притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що не встигав закінчити, повсякденну роботу. Моральні страждання підсилювались також і тим, що він є інвалідом ІІ групи та учасником бойових дій.

Просив суд стягнути з Виконавчого комітету ЕМР на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 45507 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що протиправними діями виконавчого комітету Енергодарської міської ради, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій.

Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Завдана шкода спричинила у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвяти багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права.

Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з якими він змушений додатково пояснювати чому став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін.

При ухвалені оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано практику Європейського суду з прав людини та аналогічну практику в схожих справах.

Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено достатніх доказів, які у своїй сукупності доводять посилання позивача щодо завдання відповідачем моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 р. у справі №280/3406/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ЕМР про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинення певних дій, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету ЕМР щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 16.04.2020 р. у порядку та строки визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» та зобов`язано Виконавчий комітет ЕМР розглянути запит ОСОБА_1 від 16.04.2020 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Бердянськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9-11). Зазначене рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 р. у справі №280/3406/20 залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 р. у справі №280/3406/20 (а.с.12-13). Таким чином, відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 р. у справі №280/3406/20, при розгляді даної справи не доказуються.

Позивач зазначає, що ненаданням йому інформації на запит відповідно до вимог законодавства, відповідачем завдано моральних страждань та враховуючи, що рішенням суду встановлено вину відповідача у порушення вимог законодавства, відповідач повинен компенсувати понесені моральні страждання, які позивачем оцінено в сумі 45507 грн.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 та частини 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні несвоєчасного надання інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктами 2, 4 частини 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частинами 3, 5 статті 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Згідно ч.1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Пунктом 10-1 Постанови Постанова №4 від 31.03.1995 р. визначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає такі складові елементи як необхідні умови притягнення до відповідальності: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

В пункті 5 Постанови №4 від 31.03.1995 р. зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 р. у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 р. у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив правовий висновок про те, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди, позивачем надано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2020 р. у справі №280/3406/20, яким підтверджено протиправність бездіяльності Виконавчого комітету ЕМР щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 16.04.2020 р. у порядку та строки визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, крім надання вказаного рішення суду, яким підтверджено протиправність бездіяльності відповідача, також повинен надати докази спричинення йому моральної шкоди та причинного зв`язку між бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Скаржником на доведення посилань про моральні страждання, не надано будь-яких доказів таких страждань та їх глибини, тривалості, вимушених змін у житті позивача, погіршення здоров`я, відносин з рідними чи друзями, або інших негативних явищ та наслідків, які, як зазначає позивач, він зазнав протиправною бездіяльністю відповідача. Як і не зазначено та не надано доказів які б доводили наявність у позивача перешкод в реалізації ним прав і законних інтересів встановлених нормативно-правовими актами, в наслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на запит позивача, що було предметом розгляду судами справи №280/3406/20.

За загальним правилом доказування у спірних правовідносинах вина органу місцевого самоврядування презюмується, однак відсутня презумпція завдання шкоди, обов`язок доведення такої складової цивільно-правової відповідальності покладається на позивача.

Колегією суддів не встановлено наявності доказів заподіяння позивачу моральної шкоди бездіяльністю відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та шкодою про яку вказує позивач.

Враховуючи вищевикладене, за відсутності доведення факту завдання моральної шкоди, визнання протиправною бездіяльності відповідача рішенням суду у справі №280/3406/20, не може вважатися безумовною підставою яка свідчить на завдання позивачу моральних страждань відповідачем.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях від 25.10.1993 р. у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 р. у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 р. у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 р. у справі «Сілін проти України», які суд, при розгляді справ застосовує як джерело права, відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем всупереч зазначеним вимогам процесуального закону не було надано суду жодних доказів того, які б свідчили про незаконність дій відповідача, внаслідок яких позивачу були б завдані моральні страждання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 19050 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегією суддів не встановлено достатніх доказів, які у своїй сукупності доводять посилання позивача щодо завдання відповідачем моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст.89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.374,375,381, ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді: