Справа № 465/8441/20 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/2323/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколота Т.І., Савуляк Р.В.

секретар Савчук Г.В.

З участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Приндота У.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу №465/8441/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.10.2015 року. Просив визначити аліменти, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.10.2015 року вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після винесення рішення у позивача змінився сімейний та майновий стан, що значно погіршило його становище і можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Після розлучення з ОСОБА_2 він знову одружився і в новому шлюбі у нього народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його друга дружина також звернулась з заявою про стягнення аліментів. 25.02.2020 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку. Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2020 року задоволено позов ОСОБА_6 про стягнення з позивача аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини із всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно. На даний час позивач працює офіційно і його заробіток складає 6-7 тисяч грн. на місяць. На сплату аліментів позивач змушений витрачати понад 70% свого заробітку. У зв`язку з чим, просить суд зменшити йому розмір аліментів до 1/6 його доходів

Рішенням Франківського районного суду м.Львова 26 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним , таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції повністю проігнорував значне погіршення його матеріального стану, безпідставно прийшов до висновку, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі не є для нього надмірним тягарем, а їх зменшення не відповідає інтересам дитини. Вказує на те, що після розлучення з ОСОБА_2 він вдруге одружився і в новому шлюбі у нього народилося двоє дітей. Друга дружина також звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів на двох дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Зазначає, що на даний час має заробіток який складає 10 тис. гривень, а на сплату аліментів вимушений витрачати понад 75% свого заробітку. Крім того судом не враховано необхідність надання допомоги літній матері.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача-адвокат Приндота У.Г. надала пояснення на апеляційну скаргу. В поясненні зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим. Стверджує, що матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки покращився, оскільки його заробітна плата збільшилась, а зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім цього, у 2016 та у 2020 році позивач набув право власності на нерухоме майно, що не свідчить про погіршення матеріального становища.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Приндоти У.Г., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2016 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 25.09.2014 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/4173/15-ц від 15.10.2015 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 24.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи також встановлено, що позивач вдруге одружився, що стверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 06.08.2016 року(а.с.8). Від даного шлюбу у нього народилися двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10) та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно з судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/1408/20 від 25.02.2020року з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_6 стягнуто аліменти на малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щомісячно у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення заяви 21.02.2020 року до досягнення дітьми повноліття(а.с.17).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/1411/20 від 23.03.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на її утримання у розмірі 1/6 із всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 21.12.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку.

З довідки Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр «Левеня» від 02.03.2021року №01-31/63 та довідки №260309-534 Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту ДГПЛМР від 02.03.2021року встановлено, що відповідачка перебуває в декретній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.01.2021року та знаходиться на обліку у Франківському відділі соціального захисту Управління соціального захисту ДГП ЛМР та отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини (а.с.36-37).

З довідки ПП «Видавництво «Апріорі» вих. №09/03/21-1 від 09.03.2021 року встановлено, що дружина позивача перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.03.2020 року (а.с.35).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положеньстатті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведенні стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої-восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

В пункті 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи ( а.с.12) містять довідку про доходи позивача, з якої вбачається, що останній дійсно працює у Ліцеї №15 Львівської міської Ради, займає посаду вчителя, загальна сума доходу за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року становить 99617.43 грн. та довідку (а.с.30) про середню заробітну плату, з якої вбачається , що загальна сума доходу за період з вересня 2020 року по лютий 2021року становить 64061.93 грн. Отже матеріальне становище позивача покращилося, оскільки збільшилася заробітна плата, та не доведено підстав погіршення матеріального становища.

Зміна сімейного стану позивача та народження дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів так як не підтверджує зміну його матеріального становища в гіршу сторону.

Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум, для дитини віком до 6 років з 1 січня 2020 року складає 1921 грн., з 1 липня- 2013 грн., з 1 грудня 2100 грн.

Стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку, як просить позивач, не забезпечить дитині належного утримання.

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що як відповідач так і позивач мають рівний обов`язок перед дитиною щодо її утримання до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання та її гармонійний розвиток.

Звертаючись з даним позовом , позивач посилається на погіршення матеріального становища у зв`язку з народженням двох дітей та укладення другого шлюбу, а також наявністю судових рішень про стягнення аліментів на дітей від другого шлюбу та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Однак такі обставини не можуть бути підставою для погіршення матеріального становища дитини від першого шлюбу.

Створюючи сім`ю, чоловік та дружина повинні розуміти, що вони несуть обов`язок підтримувати один одного та дбати про належний добробут та забезпечення своїх дітей.

Позивач є особою працездатного віку, протипоказань до праці немає, його доходи у порівнянні з 2015 роком збільшились, він набув у власність нерухоме майно, що свідчить про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки таке зменшення поставить дитину на яку вони стягнуті у гірше становище.

Доводи апеляційної скарги про те, що мати позивача ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою, потребує додаткового стороннього догляду та купівлі ліків, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки, не доведено, що саме позивач надає їй такий догляд . Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що матір позивача перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст. 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України , суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк