ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9936/21 Справа № 185/6051/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що 26 серпня 2015 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого останній взяв у неї в борг гроші в розмірі 19 200,00 грн., які зобов`язався повернути частками починаючи з 26 вересня 2015 року до 26 серпня 2018 року, по 534,00 грн. щомісячно, протягом 35 місяців та 510,00 грн. в останній день строку сплати. У разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі, позичальник сплачує проценти у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості.

Крім того, 26 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3 , був укладений договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником зобов`язань.

Станом на 10 лютого 2017 року заборгованість за тілом кредиту складає 19 200,00 грн., заборгованість за відсотками - 117 586,80 грн. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути на свою користь вказану суму заборгованості.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей від 26 серпня 2015 року в розмірі 19 200,00 грн., проценти за користування позикою за період з 27.09.2015 року по 10.02.2017 рік в розмірі 117 586,80 грн., всього 136 786,80 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики грошей від 26 серпня 2015 року в розмірі 1 000,00 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягуючи з ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей від 26 серпня 2015 року в розмірі 136 786,80 грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з поручителя ОСОБА_3 заборгованість в сумі 1 000,00 грн., суд виходив з того, що договором поруки від 26 серпня 2015 року передбачена відповідальність поручителя в розмірі 1 000,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині стягнення з нього відсотків, зменшивши їх до 19200,00 грн..

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що положення пункту 4.4 договору позики за своєю правовою природою, враховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення та умови застосування, фактично являють собою неустойку у вигляді пені. Апелянт вказує, що оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, то він може бути зменшений.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Зменшуючи розмір відсотків, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошей, за яким останнійотримав грошові кошти в сумі 19 200,00 грн. та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 26 серпня 2018 року.

Пунктом 4.2 договору передбачений графік погашення боргу, а саме: заборгованість сплачується позичальником шляхом здійснення на розрахунковий рахунок позивача 36 щомісячних платежів, які повинні сплачуватися у термін до 26 числа кожного місяця, починаючи з 26 вересня 2015 року з першого по тридцять п`ятий платіж по 534,00 грн., останній 36 платіж - 510,00 грн. - 26 серпня 2018 року.

Відповідно до п. 4.4 договору позики грошей, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Виконання позичальником зобов`язань за договором позики забезпечується договором поруки від 26 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3 , згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за договором позики від 26 серпня 2015 року в розмірі 1 000,00 грн..

Встановлено, що відповідач за договором позики жодного платежу не зробив.

Проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу згідно графіка за період з 27 вересня 2015 року по 10 лютого 2017 рік складають 117 586,80 грн..

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частиною 1 статті. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки договором поруки від 26 серпня 2015 року передбачена відповідальність поручителя в розмірі 1 000,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині, що стосуються ОСОБА_3 підлягають задоволенню в розмірі 1 000,00 грн..

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Встановивши, що передбачені договором проценти за порушення умов договору фактично є пенею, розмір якої значно перевищує розмір позики, а також врахувавши клопотання відповідача про їх зменшення, колегія суддів приходить до висновку, що стягнуті відсотки підлягають зменшенню з 117586,80 грн. до 19200,00 грн..

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 117586,80 грн..

Законність рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 19200,00 грн. та з ОСОБА_3 1000,00 грн. колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

Рішення в оскаржуваній частині як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає зміні в частині стягнутих з ОСОБА_1 відсотків, які підлягають зменшенню з 117586,80 грн. до 19200,00 грн..

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 відсотків з 117586,80 грн. до 19200,00 грн..

Вважати загальну суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 38400,00 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко