Справа № 390/597/21
Провадження № 2/390/503/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Терещенка Д.В.,

при секретарі Абрамовій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Репело Олександр Вікторович, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

встановив:

Адвокат Репело О.В., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВА № 1014402, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 421 019,86 грн та судові витрати по справі, які складаються з 4 210,20 грн судового збору та 8 000,00 грн за надання правничої допомоги.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.07.2020 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті автомобільних доріг «Південний обхід м. Кропивницький» та «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», виїхала на червоний сигнал світлофору та допустила зіткнення з автомобілем «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого автомобіль «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відкинуло та відбулося зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2020, яка набрала законної сили, встановлено, що дана дорожньо - транспортна пригода відбулась з вини ОСОБА_2 , внаслідок порушення нею вимог п. 8.7.3(е) ПДРУ, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачеві автомобіль «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та завдано йому матеріальної шкоди в розмірі 542 819,86 грн, що встановлено звітом № 20-030 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 17.07.2020. За виконання вказаного звіту позивачем сплачено 3 000,00 грн. Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП по договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АР/7855429 була застрахована в ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія»; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн. 29.09.2020 на користь позивача страховою компанією в межах ліміту страхової суми та з урахуванням франшизи було сплачено страхове відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. Вважає, що саме відповідач ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачеві ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 421 019,86 грн, із розрахунку 542 819,86 грн - 127 400,00 грн + 3 000,00 грн + 2 600,00 грн.

Позивач та його представник адвокат Репело О.В. в судове засідання не з`явились. 13.09.2021 від адвоката Репело О.В. надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Крім того, адвокатом у заяві зазначено, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня прийняття судового рішення.

Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. ст.280 -281 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2020 о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті автомобільних доріг «Південний обхід м. Кропивницький» та «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», виїхала на червоний сигнал світлофору та допустила зіткнення з автомобілем «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого автомобіль «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відкинуло та відбулося зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушено пункт 8.7.3(е) Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2020 року у справі № 390/921/20 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Під час розгляду даної справи ОСОБА_3 вину визнала. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 11.08.2020 (а.с.12).

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.07.2020 є доведеною, та не підлягає доказуванню.

Згідно звіту № 20-030 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 17.07.2020 складеного суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 439/18 ФДМ України від 25.05.2018), згідно договору з ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає - 613 760,87 грн, ринкова вартість КТЗ на момент ушкодження складає - 542 819,86 грн, вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) нанесеного власнику КТЗ дорівнює його ринковій вартості, визначеній на момент ДТП і складає - 542 819,86 грн (а.с.13-29).

За виконання вказаного звіту позивачем сплачено 3 000,00 грн, що підтверджується договором на виконання експертної оцінки майна № 031/030 від 15.07.2020, актом прийому-передачі виконаних робіт № 031 від 17.07.2020 та розрахунковою квитанцією серії ВААВ № 474560 від 17.07.2020 (а.с. 30-31).

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП по договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АР/7855429 транспортного засобу «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

29.09.2020 на користь ОСОБА_1 страховою компанією, відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в межах ліміту страхової суми на одного потерпілого з урахуванням франшизи в розмірі 2600,00 грн, яка була відрахована зі страхового відшкодування при виплаті, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 127 400,00 грн.

Дані обставини підтверджується відповіддю ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на адвокатський запит від 05.01.2021 № 3906/18 (а.с.9).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6- 691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відносини між ОСОБА_2 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яким було застраховано автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, Договором (полісом) обов`язкового страхування № АР/7855429 передбачено франшизу в сумі 2 600,00 грн.

Таким чином, різниця між виплаченою позивачеві страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин, саме відповідач ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачеві ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно із ст.10 вказаного Закону оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом тактичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Оцінка майна (шкоди) проводиться суб`єктом оцінювання, який має сертифікат Фонду державного майна України і у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч.6 ст.106 ЦПК України).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд вважає за можливе взяти за основу звіт № 20-030 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 17.07.2020.

Згідно звіту № 20-030 про експертну оцінку колісного транспортного засобу марки «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 17.07.2020, вартість відновлювального ремонту становить - 613 760,87 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та становить - 542 819,86 грн. Страховиком виплачено позивачеві 127 400,00 грн (із розрахунку 130 000,00 грн ліміт відповідальності страховика за мінусом франшизи - 2 600,00 грн), що підтверджено матеріалами справи.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 3000 грн, в якості відшкодування оплати за складання звіту № 20-030 про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 17.07.2020, яка проведена з метою визначення розміру заподіяної майнової шкоди через пошкодження транспортного засобу «Infiniti FX - 37», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки позивачем надані належні, допустимі та достовірні докази здійснення ним таких витрат.

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 421 019,86 грн, із розрахунку 542 819,86 грн - 127 400,00 грн + 3 000,00 грн + 2 600,00 грн, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19.

Також, 06.07.2021 представником позивача адвокатом Репело О.В. подана суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 26.07.2021 задоволена. В порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, власником якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , до вирішення спору судом.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, які складаються з 4 210, 20 грн, сплаченого позивачем судового збору (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Враховуючи заяву, подану представником позивача 13.09.2021, питання про розподіл витрат на правничу допомогу на даний час судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-82, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Репело Олександр Вікторович, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 421 019, 86 грн та 4 210, 20 грн сплаченого судового збору.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 10:00 год. 24.09.2021. Встановити представнику позивача адвокату Репело О.В. строк для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи до 20.09.2021 включно. Роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складений 23 вересня 2021 року.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Терещенко