Справа № 737/403/21
Провадження № 2/737/198/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняБурмака В. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/403/21
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
про треті особи визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального кругу Пономаренко Є. П.
учасники справи та представники:
позивачне з`явилась
відповідач не з`явилася
треті особи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 1956 року та за час шлюбу побудували будинок в АДРЕСА_1 , який був їх спільною сумісною власністю.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт за яким все своє майно на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 . За життя ОСОБА_4 залишила заповіт за яким все своє майно на випадок смерті в рівних частинах заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відмовилися від прийняття спадщини. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 .

На житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , померлі за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 16 березня 2021 року визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,5 кв.м, житловою площею 24,7 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, сараї б-1, Б-1, б1-1, літня кухня В-1, гараж Д-1, ґанок а1-1) в порядку спадкування за заповітом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,5 кв.м, житловою площею 24,7 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, сараї б-1, Б-1, б1-1, літня кухня В-1, гараж Д-1, ґанок а1-1) в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Суд послався на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1 , а після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_2 . Таким чином, кожен з позивачів має право на 1/2 частину вищезазначеного будинку, однак в межах заявленого позову за ОСОБА_1 може бути визнано право власності лише на 1/4 частину житлового будинку, за ОСОБА_2 , яка претендувала на 3/4 частини спадкового будинку, підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку, в межах частки, яку вона успадкувала після померлої ОСОБА_4 .

Позивачка посилається на те, що вона зареєструвала право власності на 1/4 частину зазначеного будинку на підставі судового рішення, ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 1/2 частину спадкового будинку.

Оскільки позивачка при пред`явлені попереднього позову помилилась у визначенні часток, а суд прийняв рішення в межах заявлених позовних вимог, вона змушена звернутись до суду з новою позовною заявою та просить визнати за нею в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 10 червня 2021 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 23 червня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 09 серпня 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 21 вересня 2021 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в повному обсязі

Третя особа державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

Третя особа приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є. П. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 50/2010 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та № 189/2020, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.10).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно зі свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1954 року (а.с.12).

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Заповіт складений 29 травня 2008 року, посвідчений секретарем Грабівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Шелупець Л. М., зареєстрований у реєстрі за № 334 (а.с. 23).

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Заповіт складений 29 травня 2008 року, посвідчений секретарем Грабівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Шелупець Л. М., зареєстрований у реєстрі за № 335 (а.с. 24).

Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 222 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 230 від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

За матеріалів спадкової справи № 50/2010, наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, (а.с.61-84)

-19 лютого 2010 року ОСОБА_4 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від одержання частки в спільному сумісному майні після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

- ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявами в яких відмовилися від прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

-26 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3 .

- ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, грошовий вклад з відповідними відсотками та компенсаціями, а також на майновий пай, які належали померлому ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні померлому земельну ділянку, грошовий вклад та майновий пай. Інших осіб, які претендують на спадщину судом не виявлено.

З матеріалів спадкової справи № 189/2020, наданої приватним нотарусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є. П. (а.с. 85-104) вбачається, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_4 , та спадкоємцем за законом п`ятої черги. 13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявами в яких відмовилися від прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4 . 13 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_4 . Таким чином, єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, була спадкоємець за законом ОСОБА_2 . Інших осіб, які претендують на спадщину судом не виявлено.

Згідно з повідомленням в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 13.11.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.21).

Згідно з довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 222 від 27.10.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 22).

У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, сараї б-1, Б-1, б1-1, літня кухня В-1, гараж Д-1, ґанок а1-1, рік побудови 1965 (а.с. 26-28).

У витягах з погосподарських книг Грабівської сільської ради на 1991-2010 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (а.с.15-18).

У витягах з погосподарських книг Грабівської сільської ради на 2011-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (а.с.19-20).

Відомості щодо самочинного будівництва відсутні.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Таким чином, в суді встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було побудовано в 1965 році, тобто під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тобто кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку,

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1 , а після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_2 , кожен зі спадкоємців має право на 1/2 частину вищезазначеного будинку, однак згідно з рішенням Куликівського районного суду від 16 березня 2021 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 через помилку позивача при визначенні розміру спадкових часток. При цьому, при пред`явленні позову 04 грудня 2020 року, ОСОБА_1 претендувала тільки на 1/4 частину будинку, і в задоволенні позовних вимог їй відмовлено не було, тобто наявність судового рішення від 16 березня 2021 року не перешкоджає задоволенню позову, який зараз розглядається судом.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

На підставі викладеного, враховуючи, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований до 1992 року, а спадкові права ОСОБА_1 на його 1/4 частку доведені, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,5 кв.м, житловою площею 24,7 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, сараї б-1, Б-1, б1-1, літня кухня В-1, гараж Д-1, ґанок а1-1) в порядку спадкування за заповітом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 21.09.2021.

Суддя А. С. Лібстер