Справа № 159/158/20 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/1439/21 Категорія: 48 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що належний йому автомобіль марки «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території стоянки тимчасово затриманого транспорту відповідача, 23.03.2019 був пошкоджений під час пожежі, чим йому завдано майнову шкоду у розмірі 65050 грн., яку просить стягнути із відповідача, який не забезпечив збереження транспортного засобу.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Волинській області через Державну казначейську службу України за рахунок коштів, виділених на забезпечення діяльності цього державного органу, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 65050 грн. та в дохід держави 2102 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6 ст.1176 ЦК України).

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що належний позивачу автомобіль марки «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 постановою слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 13.11.2018 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та до вирішення провадження по суті поміщено на зберігання на арештмайданчик Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за адресою: м. Ковель, вул. Незалежності, 119а (а.с.52).

Вироком суду від 22.04.2019 вирішено скасувати накладений на цей автомобіль арешт і передати його власнику ОСОБА_1 (а.с.60-61).

Автомобіль власнику передано не було, оскільки згідно постанови слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 30.09.2019, винесеної у іншому кримінальному провадженні, цей автомобіль пошкоджено у пожежі, яка мала місце 23.03.2019. У цьому кримінальному провадженні позивача залучено, як потерпілого. А висновком експерта №83 від 07.09.2019 визначено ринкову вартість належного позивачу автомобіля марки «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 на цю дату, яка складає 65050 грн. (а.с.9-12, 13, 14-35).

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом при задоволенні позову не враховано, що належний позивачу автомобіль з його ж вини було пошкоджено у дорожньо-транспортній пригоді 12.11.2018, а тому він не був у технічно-справному стані відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Частиною першою статті 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідач не забезпечив збереження належного позивачу автомобіля. При прийнятті на збереження не вжив будь-яких заходів для встановлення вартості пошкодженого автомобіля, не провів його оцінки, не здійснив належний та повний опис таких пошкоджень та інших необхідних даних, без яких провести експертизу для встановлення іншої його вартості неможливо, що стверджується відповідним повідомленням експерта від 20.05.2021 (а.с.111).

Оскільки жодних інших належних, допустимих і достовірних доказів для спростування наданих позивачем доказів відповідач суду не надав, а іншого встановити неможливо, то виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді