Провадження №2/521/4343/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет», за участі третіх осіб Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малога Дмитра Андрійовича приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет», за участі третіх осіб Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малога Дмитра Андрійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16639, вчинений 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Максимовичем вчинено виконавчий напис № 16639 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» заборгованість за кредитним договором № 004-S/006151 від 16.08.2012 року за період з 11.06.2018 року по 23.09.2020 року у розмірі 2219,65 грн. за тілом кредиту та витрат нотаріуса у розмірі 50 грн. Зазначив, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не були дотриманні норми чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Зазначив, що жодних кредитних договорів між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та кредит» ніколи не укладались. 03.08.2021 року позивачем була отримана постанова державного виконавця, яка була винесена на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Вказав, що стягувачем до нотаріуса було подано виписку по рахунку, а не договір, який посвідчено нотаріально, проте на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затверджених постановою КМУ України від 29.06.1999 року № 1172 не передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.08.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20.09.2021 року. Також, вирішено питання щодо залучення до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в якості третьої особи. Також, вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.08.2021 року вирішено питання щодо забезпечення позову.

Позивач в судове засідання не з`явився. Позивачем через офіційну електронну пошту суду було надіслано заяву, в якій просив суд справу слухати за його відсутності. Окрім того, просив суд прийняти заяву відповідача про визнання позову, та вирішити питання про повернення 50% сплаченого судового збору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, по місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, не заперечували проти визнання виконавчого напису № 16639 від 23.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню, а також, просили стягнути з відповідача половину судового збору, у зв`язку з визнанням позивних вимог. Також, надіслали клопотання про врегулювання спору за участі судді.

Третя особа державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малога Д.А. в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було встановлено, що з листа Одеського міського центру зайнятості від 31.10.2017 року № 2935/19/06/20 вбачається, що у період з 15.08.2012 року по 18.09.2012 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Одеському міському центрі зайнятості як безробітний. (а.с.18)

Також, з листа вбачається, що допомогу по безробіттю, яку було призначено ОСОБА_1 до виплати згідно до Наказу НТ 120815 від 16.08.2012 року було перераховано на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 відкритий в установі банку ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», з яким Одеським міським центром зайнятості було укладено Договір № 615/12 від 02.03.2009 року про виплату допомоги по безробіттю, допомоги по частковому безробіттю, та інш. (а.с.16)

З листа АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вих. № 9-390000/7201 від 23.11.2017 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 виникла 01.10.2012 року за договором № 004-S/006151 від 16.08.2012 (соціальна картка) рахунок № НОМЕР_1 , внаслідок списання комісії за послуги SMS банкінг. Згідно тарифів комісійної винагороди, за послуги SMS банкунгу стягується комісія у розмірі 5 грн. на місяць з моменту підключення. Станом на 25.10.2017 року заборгованість за договором складає 1529,15 грн. (а.с.24)

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 23.09.2020 року було вчинено виконавчий напис № 16639, відповідно до якого, приватним нотаріусом пропоновано стягнути заборгованість з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» суму заборгованості за період з 11.06.2018 року по 23.09.2020 року у розмірі 2219,65 грн., 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису. (а.с. 27)

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі вчиненого виконавчого напису № 16639 від 23.09.2020 року Державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малога Д.А. 10.07.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.25).

Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, після 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Оспорюваний виконавчий напис було видано 23.09.2020 року, що свідчить про незаконність його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, та враховуючи, що представником відповідача було подано заяву про визнання позовних вимог, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджуєтеся квитанцією від 03.08.2021 року, та у розмірі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанціє від 03.08.2021 року.

Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (681,00 грн.), та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (454 грн. 00 коп.), сплаченого при поданні позову.

Повернення з державного бюджету 50 % судового збору за подання заяви про забезпечення позову, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, чинним законодавством не передбачено.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» , за участі третіх осіб державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малога Дмитра Андрійовича приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Остапенко Євгеном Михайловичем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23 вересня 2020 року, реєстр. 16639.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» (08200, м. Ірпінь, вул. М. Стельмаха, 9 а, оф. 204, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 681 (шістсот вісімдесят одна) гривень 00 копійок.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського 6, ) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 % судового збору, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., сплаченого при поданні позову на р/р UA 0015757, згідно платіжного доручення № 0.02..1 від 03.08.2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 20.09.2021 року.

Головуючий: