ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5393/21 Справа № 203/2082/20 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку позивач надає послуги з опалення та гарячого теплопостачання, послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкових територій. Відповідач свої зобов`язання з приводу оплати зазначених послуг не виконує, має заборгованість, яку в добровільному порядку не погашає.

Враховуючи зазначене позивач просив суд стягнути з відповідача 22 193 грн. 58 коп., заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які складаються з 19 284,35 грн. - основна сума боргу; інфляційні збитки - 1 887,60 грн.; три відсотки річних - 1 021,63 грн., окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 28 квітня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу квартири.

До цього періоду власником квартири був ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна за № 148949793, сформованої 11 грудня 2018 року (а.с.24).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» належним чином надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, послуги електроенергії, а також послуги з постачання гарячої води та опалення належної відповідачу квартири.

ПАТ НВО Созидатель на підтвердження наявності у останнього права вимоги за комунальні послуги надано договір про постачання електричної енергії № 018001 від 01 квітня 2011 року укладений між ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та АТ закритого типу «НВО «Созидатель» (а.с.15-19) свідоцтво № про відповідальність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандарті, будівельних норм і правил. (а.с.21)

Зауваження відповідача з приводу якості вказаних комунальних послуг, що надаються ПАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» та тарифів на житлово-комунальні послуги, відсутні.

Згідно з випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 , станом на 03.12.2018 року заборгованість квартиронаймача за послуги надані ПАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» в період з січня 2018 року по жовтень 2018 року становить 19 284,35 грн.

Відмовляючи Приватному Акціонерному товариству Науково-виробниче об`єднання Созидатель, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості з визначенням тарифів, періоду, розміру боргу.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Правилами ст.1Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» встановлено, що власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Щодо тверджень відповідача про відсутність обов`язку оплати за надані позивачем послуги з тих підстав, що між сторонами договір про надання таких послуг взагалі не укладався, необхідно зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, в свою чергу споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком як для споживача, так і для виконавця за умови, якщо він відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, яким, зокрема, згідно з частиною 2 статті 4 ЦК України є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території між сторонами не укладався, проте цивільні права та обов`язки виникли внаслідок дій сторін, що передбачені актами цивільного законодавства. Зокрема, позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових території, а відповідачі їх споживають та мають обов`язок оплачувати спожиті послуги за встановленими тарифами.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, сам по собі факт відсутності між сторонами у справі договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного Акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель підлягає задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року - скасуванню з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 22 193,58 грн.

Крім цього, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства "Науково-виробниче об`єднання "Созидатель" судові витрати у розмірі 3153,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного Акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «СОЗИДАТЕЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 22 193,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель судові витрати у розмірі 3153 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: