Справа № 2-375/11
Провадження № 4-с/185/47/21
У Х В А Л А

14 вересня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Ольхової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати неправомірною постанову Гераськіної О.С., головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, від 04 листопада 2011 по ВП № 29650156 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої застосований арешт щодо невизначеного майна, всього нерухомого майна ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Артемівськ Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зобов`язати Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), адреса: вул. Сибірцева, 17, м. Бахмут, Донецька обл., 84500, код за , усунути порушення прав заявника шляхом зняття арешту, застосованого щодо невизначеного майна, всього її нерухомого майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстрованого 15 грудня 2011, реєстраційний номер обтяження 11966943, реєстратор: Донецька філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, 83001, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 74, ; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, 29650156, 04.11.2011, головний державний виконавець ВДВС Артемівського МРУЮ Гераськіна О. С., 8/1113; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; обтяжувач та заявник: Відділ державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, код: 34776850, 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Петровського,135.

Скарга мотивована тим, що однорічний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно обліковувати з 24.11.2012, і відповідно строк пред`явлення його до примусового виконання сплив у відповідну дату календарного місяця наступного року, тобто 24.11.2013. Заявниця не погоджується з Заочним рішенням, оскільки вважає, що жодних боргів перед банком особисто вона не має. Від Калінінського районного суду м.Донецька за адресою реєстрації та фактичного місця проживання заявниці судові повістки про виклик до суду, заочне рішення не надходили. Заочне рішення є незаконним вже з огляду на грубе порушення судом процесуальних норм права, а саме: позбавлення відповідачів до яких відноситься і заявниця за цією скаргою права прийняти участь у судових засіданнях, дослідженні доказів та наданні заперечень по суті позову.

Заявник просила розглянути скаргу без її участі, скаргу підтримала, просить задовольнити.

Державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши та перевіривши матеріали скарги прийшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що заочним рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 29 квітня 2011 року у справі №2-375/11 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління`Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит`до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит`заборгованість за кредитом складає 224 294 гривні 12 коп., з яких: - заборгованість за кредитом 178 668,31 гривень; - пеня (згідно з п.6.1 Кредитного договору) 29 355,16гривень; - нараховані, але не погашені відсотки 16270,65 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит`судовий збір у сумі 1 700, 00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень.

На виконання вказаного заочного рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 29 квітня 2011 року у справі №2-375/11 видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Бахмутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, ВП №29650156.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою державного виконавця від 04.11.2011 року у виконавчому провадженні №29650156 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

23.11.2012 року постановою державним виконавцем відповідно до п.4 ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу. Питання про зняття арешту з майна не вирішувалося.

При розгляді скарги на дії державного виконавця суд має перевірити чи діяв державний виконавець в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом при винесенні оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.1, 2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції що діяла на момент вчинення виконавчих дій) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження №29650156 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 з дотриманням приписів ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

На даний час матеріали виконавчого провадження №29650156 знищені згідно листа Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 22.07.2021 року №56516.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 18 ЦПК України).

Скаржник, ОСОБА_1 , посилається в своїй скарзі на незаконність заочного рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 29 квітня 2011 року у справі №2-375/11, проте доказів скасування судового рішення, яке набрало законної сили суду не надає.

Вимогами статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV передбачено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції що діяла на момент вчинення виконавчих дій) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Заявник, ОСОБА_1 , є боржником у виконавчому провадженні №29650156.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції що діяла на момент вчинення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону (ч.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

Перелік випадків закінчення виконавчого провадження визначено ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Дана норма є імперативною, і у випадку, якщо виконавче провадження є закінченим, накладений арешт підлягає зняттю.

Оскільки перелік випадків закінчення виконавчого провадження визначений ч. 1 ст.49 Закону є вичерпним, і в розумінні цієї норми, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", та знищення паперових матеріалів провадження, не є закінченням виконавчого провадження, а отже, не можуть бути застосовані наслідки, передбачені ст.50 цього Закону, зокрема, зняття арешту з майна боржника.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, державний виконавець, повертаючи виконавчий документ на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV діяв в межах цього закону і підстав для зняття арешту, накладеного постановою від 04.11.2011 року не було.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у суду не має законних та обґрунтованих підстав для визнання неправомірною постанови державного виконавця від 04.11.2011 року ВП №29650156 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки вказана постанова від 04.11.2011 року була прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Відповідно не підлягає задоволенню вимога заявника щодо усунення порушення її прав шляхом зняття арешту, застосованого оскаржуваною постановою державного виконавця від 04.11.2011 року, при вирішенні даної скарги.

Посилання ОСОБА_1 на сплив строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, строк повторного пред`явлення визначено 23.11.2013 року, не впливає на законність дій державного виконавця при накладенні арешту на майно саме 04.11.2011 року та не впливає на правомірність дій державного виконавця при поверненні виконавчого документа стягувачу без зняття арешту з майна з підстав, наведених вище, що підлягає перевірці судом при вирішенні саме скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 260, 450-451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона