Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Шелудько В.А.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Шостої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду із заявою за участю заінтересованих осіб Податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Шостої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є біологічною донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у її свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_3 , який на день її народження перебував у шлюбі з її матір`ю - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . У зв`язку з чим просить встановити факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.

22 вересня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи Шостої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5 записано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.9).

З 08 жовтня 1988 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 14).

10 березня 2021 року ОСОБА_5 змінила своє прізвище та по-батькові на « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

Заявник просить встановити факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження вимог заявник надала суду висновок судово-медичної експертизи (генетична ідентифікація) від 07 червня 2016 року, за висновками якої на підставі відібраних зразків крові заявника та ОСОБА_2 вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно заявника складає величину не менш ніж 99,9 %, біологічне батьківство вважається доведеним (а.с.9-12).

Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1261, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Проте, таких доказів суду не надано.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_5 (у теперішній час ОСОБА_1 ) батьками записано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбі.

До суду заявник звернулася із заявою про встановлення факту родинних відносин з метою встановлення батьківства ОСОБА_2 .

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів неможливості одержання чи відновлення документа, що посвідчує факт родинних відносин та якими доказами цей факт підтверджується.

За встановлених обставин суд приходить висновку про недоведеність факту родинних відносин. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Шостої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин слід відмовити.

Керуючись ст. 1261 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Шостої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна