Провадження №2-о/193/26/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

17 вересня 2021 року сел.Софіївка

Софіївський районний суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кащук Д.А.

за участю секретаря Ратушної В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Софіївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Сергієнко Дмитро Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пирлиця Унгенського району Республіки Молдови, проживав на території України з 1979 року. Свій перший паспорт, який було отримано заявником при досягненні повноліття, ним було втрачено через необачність. У зв`язку із недотриманням здорового способу життя, зловживанням спиртними напоями, ОСОБА_1 не мав наміру знову отримувати документи, які посвідчують його особу. Він не мав офіційного місця реєстрації та мешкання з 1979 по 1991 роки, тобто проживав де прийдеться. Офіційно не був працевлаштоваиий. Іноді підробляв підсобником, вантажником на ринках, та невеликий фінансовий дохід витрачав на купівлю алкогольних напоїв.

Стверджує, що в 1984 році заявник проживав в місті Жмеринка Вінницької області, де, як безпритульний, потрапив в спеціальний приймальник-розподільник для невстановлених осіб за адресою: АДРЕСА_1 . Близько місяця перебував там та при звільненні отримав паспорт громадянина СРСР, зразка 1974 року, серія НОМЕР_1 , виданого 15 червня 1984 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області. Зазначає, що після звільнення з приймальника-розподільника ОСОБА_1 проживав з 1987 по 1991 роки в с.Комишувате Миколаївської області, в 1991 році - в с.Благодатне, Арбузинського району, Миколаївської області, де був офіційно зареєстрований. На даний момент, з 2015 року, ОСОБА_1 фактично проживає з жінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в незареєстрованому шлюбі, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що Паспорт ромадянина СРСР, зразка 1974 року, серія НОМЕР_1 , виданого 15 червня 1984 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області, було втрачено заявником в 1991 році. Паспорт громадянина України він не отримував. З 1979 року та по теперешній час ОСОБА_5 територію України не покидав. Належності до громадянства іншої держави не має.

Зазначає, що 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного сектору Головного управління у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з заявою про втрату паспорту та оформлення і видачу нового, замість втраченого, але листом № 1259- 16/1259/21 від 18.01.2021 зазначеним органом йому було відмовлено з підстав не проходження процедури встановлення належності до громадянства України.

Оскільки на момент проголошення незалежності України, а саме 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" - ІНФОРМАЦІЯ_3 , він проживав на території України, тому просить суд встановити факт постійного проживання на території України громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 24 серпня 1991 року (дата проголошення Незалежності України) та станом на 13 листопада 1991 року (дата набрання чинності Законом України "Про громадянство України").

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просить заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав подану заяву, просить її задовольнити.

Представник Софіївського районного сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Розглянувши подану заяву, заслухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особа, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що Жмеринським РВ УДМС України у Вінницькій області згідно поданої довідки підтверджено видачу паспорта громадянина СРСР, зразка 1974 року, серія НОМЕР_1 , виданого 15 червня 1984 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Пирлиця Унгенського району Республіки Молдови. Як зазначено заявником, вказаний паспорт громадянина СРСР, зразка 1974 року, серія НОМЕР_1 ним втрачено в 1991 році. Паспорт громадянина України він не отримував.

Згідно до довідки Форми № 1, виданою Жмеринським районним відділом Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, ОСОБА_1 є громадянином колишнього СРСР, національність українець.

Згідно довідки №944 від 30.11.2017р., виданої виконкомом Благодатненської сільської ради, Арбузинського району, Миколаївської області вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно 05.01.1991 року прибув в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області на постійне місце проживання де зареєстрований і по цей час.

На запит суду Благодатненською сільською радою, Арбузинського району, Миколаївської області наданий витяг з реєстраційної книги №14 Благодатненської сільської ради, запис №2667 від 05.01.1991 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прибув 05.01.1991 року в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області на постійне місце проживання, національність українець, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 15 червня 1984 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області, рід занять, посада та місце роботи - колгосп "50 років Жовтня", відмітка органу міліції про прописку, звірку з листком прибуття - 01 грудня 2001 року, коли і кули вибув - запис відсутній.

На повторний запит суду Благодатненською сільською радою, Арбузинського району, Миколаївської області надано відповідь про те, що місце реєстрації гр. ОСОБА_1 в погосподарських книгах за 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010,2011- 2015 та 2016-2020 роки не зафіксовано. Погосподарські книги за 1991-1995 роки ( рік коли прибув на постійне місце проживання гр. ОСОБА_1 ) відсутні. Таким чином іншими підтверджуючими документами щодо реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , крім реєстраційної книги №14, сільська рада не володіє.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний момент, з 2015 року, ОСОБА_1 фактично проживає з жінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в незареєстрованому шлюбі, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом від 22.10.2020 року про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , складеного за участі секретаря Ордо-Василівської сільської ради та підписаного свідками-сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Таким чином, наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживав на території України, а саме в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж більшої частини життя та, зокрема, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню.

З таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява представника заявника ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , є обґрунтованою, підтвердженою поданими доказами та є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, ч.1 ст.81, ст.263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Софіївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: с.Пирлиця, Унгенського району, Республіки Молдови, зареєстрованого з 05 січня 1991 року за адресою АДРЕСА_3 , станом на 24 серпня 1991 року (дата проголошення Незалежності України) та станом на 13 листопада 1991 року (дата набрання чинності Законом України "Про громадянство України").

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Дніпровському апеляційному суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, котрі не були присутні при проголошенні рішення, мають право його оскаржити у той же строк з дня отримання повного тексту рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2021 року.

Суддя: Д.А. Кащук