Житомирський апеляційний суд
Справа №2-83/12 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Сингаївського О.П.

у цивільній справі №2-83/12 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, зацікавлена особа Акціонерне товариство «ОТП Банк», -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця. Просив визнати протиправною і скасувати оцінку майна відповідно до висновку про вартість майна від 05 серпня 2021 року, зроблених Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша земельна агенція», щодо квартири АДРЕСА_1 та зупинити передачу цього майна на реалізацію. В обґрунтування поданої скарги позивач зазначав, що 25.08.2021 року отримав рекомендованим відправленням від приватного виконавця Волкової Є.О. лист вих. №4960 від 17.08.2021 з додатком-висновком про вартість майна, зробленого ТОВ «Перша земельна агенція». Об`єкт оцінки - квартира загальною площею 48,9 м2, в тому числі житловою 26,8 м2, адреса об`єкту: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (договір купівлі-продажу від 09.03.2005 року, р. №3833). У висновку вказана мета оцінки: визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для здійснення виконавчого провадження, вид вартості: ринкова вартість, використані методичні підходи: порівняльний, ринкова вартість об`єкта оцінки, визначена шляхом застосування порівняльного методичного підходу, становить (без урахування ПДВ): 965 139,00 грн.

Проте заявник вважав, що перед проведенням оцінки квартири вона не оглядалася представниками (оцінювачами) ТОВ «Перша земельна агенція», що призвело до порушення нормативно- правових актів, які регулюють оцінку майна, сама вартість оцінки суттєво занижена, що в подальшому призведе до порушення його законних прав та інтересів у зв`язку з продажем квартири за заниженою вартістю.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2021 року скаргу задоволено. Визнано протиправною та скасовано оцінку майна відповідно до висновку майна від 05.08.2021, зроблених Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша земельна агенція" щодо квартири АДРЕСА_1 .

Зупинено передачу майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , на реалізацію.

У поданій через свого представника ОСОБА_2 апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна просить вказану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що зупинення передачі майна на реалізацію на підставі виконавчого листа фактично призвело до блокування примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29.02.2021 року у справі №2-83/12 у рамках виконавчого провадження №64678479, чим порушуються права стягувача. Так, суд першої інстанції задовольняючи скаргу, не звернув уваги на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Крім того вказує, що боржник був достовірно обізнаний про арешт належного йому майна з метою його примусової реалізації для погашення боргу перед стягувачем, однак не запропонував свою вартість арештованого майна та не спрямував зусиль на досягнення згоди зі стягувачем щодо вартості арештованого майна та отримавши повідомлення від приватного виконавця про результати оцінки описаного та арештованого майна, не скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки рецензування звіту з оцінки належної йому нерухомості. Також вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції має безпосередній вплив на права і обов`язки особи стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що не був повідомлений про розгляд даної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що під час примусового виконання виконавчого листа № 2-83/12, виданого 29.08.2012 року Корольовським районним судом м.Житомира, приватним виконавцем Волковою Є.О. повідомлено боржника ОСОБА_1 про проведення оцінки вартості описаного арештованого майна боржника та надіслано Висновок про вартість майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Перша земельна агенція» 05.08.2021 (а.с.7,8).

Проте боржник стверджує, що належна йому квартира АДРЕСА_1 не оглядалася оцінювачами, вартість оцінки суттєво занижена, що в подальшому може призвести до порушення його законних прав та інтересів у зв`язку із продажем квартири за заниженою вартістю.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, вважав, що такі доводи заявника є обгрунтованими.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо,зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.451 ЦПК за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

При цьому Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 (далі - Національний стандарт №1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Крім того, Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту №2 та з урахуванням Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10, від 15 жовтня 2020року у справі №917/628/17.

В даному випадку звіт про оцінку майна містить фотографії загального вигляду об`єкта оцінки, що спростовує твердження заявника в тій частині, що оцінювач не оглядав квартиру.

Заявником не надано доказів про те, що внаслідок відсутності огляду квартири з середини, її вартість занижена.

Більше того, вказуючи про можливе порушення своїх прав внаслідок неправомірної, на думку заявника, оцінки, останнім не надано будь-яких доказів про вартість спірного об`єкта нерухомості, яка на його думку є обгрунтованою.

За наведених обставин помилковими є висновки суду першої інстанції в частині порушення суб`єктом оціночної діяльності пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того, суд зазначав, що пунктами 15,16 Національного стандарту № 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, які застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки в разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

В даному випадку, судом апеляційної інстанції оглянуто повний звіт про оцінку майна та його копію долучено до справи.

Зокрема, зі змісту звіту вбачається, що він в повній мірі відповідає нормативним вимогам в частині застосування порівняльного методу оцінки, оскільки містить дані про рівень цін на ринку подібного майна.

Доводи заявника щодо незаконності, на його думку, звіту обумовлені тим, що він не ознайомився з повним текстом звіту.

За наведених обставин суд першої інстанції без повного з`ясування обставин справи та без огляду самого звіту оцінки, який оскаржується, дійшов передчасного висновку про обгрунтованість скарги.

У зв`язку з цим та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване судове рішення підлягає скасувнню з ухваленням нового про відмову у задоволенні скарги.

Згідно зі ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок заявника підлягають понесені приватним виконавцем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни задоволити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 вересня 2021 року скасувати. Постановити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, зацікавлена особа Акціонерне товариство «ОТП Банк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни 2270 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: