Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 Справа №607/16366/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Череватий П.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, укладеним між сторонами 20 січня 2020 року, згідно якого відповідач позичив у ОСОБА_1 50 000 грн., які зобов`язувався повернути в строк до 01.06.2021 року. Однак, ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики не виконав, неодноразові усні звернення позивача із вимогою про повернення позичених коштів, ігнорує. Також зазначив, що між сторонами домовлено, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також пені в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 7 договору).

Просить стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 102 981 грн. 51 коп., з яких: основний борг - 50 000 грн. 00 коп.; інфляційні втрати за період із 02.06.2021 р. по 14.09.2021 р. - 50 грн. 00 коп.; три проценти річних від простроченої суми за період із 02.06.2021 р. по 14.09.2021 р. - 431 грн. 51 коп. та пеня в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення за період із 02.06.2021 р. по 14.09.2021 р., що складає 52 500 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавав.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Череватий П.М. в судове засідання не з`явилися. Представника позивача подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно договору позики від 20 січня 2020 року, ОСОБА_2 взяв у позику в ОСОБА_1 50 000 грн.,які зобов`язався повернути до червня 2021 року. Зазначений спірний правочин підписано та укладено сторонами.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт отримання грошових коштів в розмірі 50 000 грн. ОСОБА_2 від ОСОБА_1 обумовлено п.2 договору позики, де сторони підтверджують факт передачі до моменту підписання договору позики, грошових коштів в розмірі 50 000 грн.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Аналогічні по суті висновки містяться і у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 від 08.06.2016 р. у справі № 6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду та до ухвалення рішення судом, відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, оскільки не повернув отримані від неї кошти в сумі 50 000, 00 грн.

Пунктом 7 договору позики сторони погодили, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також пені в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати за період із 02.06.2021 р. по 14.09.2021 р. - 50 грн. 00 коп.; три проценти річних від простроченої суми за період із 02.06.2021 р. по 14.09.2021 р. - 431 грн. 51 коп.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Проте, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі (ч. 1 ст. 552 ЦК України)

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з наведеного, задовольняючи позов в частині вимог позивача про стягнення основної суми боргу за договором позики, нарахованих інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, суд вважає, що слід зменшити розмір нарахованої пені, яку слід стягнути із відповідача до 7000 грн. в силу вимог ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, суд виходить із розміру позики, яку було одержано відповідачем, а також ступінь виконання зобов`язань боржником, не значного терміну невиконання останнім зобов`язань, а також уже понесення ним відповідальності за неналежне виконання ним грошового зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідач не скористався своїм законним правом та не надав суду будь-яких доказів на спростування вимог позивача.

Таким чином, судом встановлено, що мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 50 000 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 50 грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 431 грн. 51 коп. та пені в сумі 7 000 грн. 00 коп.

Судові витрати у вигляді судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 908 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу за Договором позики від 20 січня 2020 року в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 50 (п`ятдесят) грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 431 (чотириста тридцять одна) грн. 51 коп. та пені в сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, пропорційно до задоволених позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан