Постанова

Іменем України

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 315/383/20

провадження № 61-4307св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області,

особа, яка зверталась з апеляційною скаргою - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Гончар М. С., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області.

Заява мотивована тим, що 25 березня 1994 року їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло - по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 25 березня 1994 року № 658. Квартира зареєстрована в Пологівському МП «Імпульс» на праві спільної часткової власності і записана в реєстрову книгу за № 180 кн.4.

Під час заповнення свідоцтва про право власності на житло допущено помилки в написанні прізвищ власників: зазначено - « ОСОБА_5 », тоді як правильним українською мовою є - « ОСОБА_6 », зазначено - « ОСОБА_7 », тоді як правильним українською мовою є - « ОСОБА_7 ».

Внаслідок помилки у правовстановлюючому документі у власників відсутні документи, що підтверджують належність їм майна. Вказана обставина перешкоджає вчиненню будь - яких дій щодо розпорядження зазначеним майном, у зв`язку з чим, вимушені звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Із урахуванням зазначеного, просили:

встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1994 року, видане згідно з розпорядженням (наказом) від 25 березня 1994 року № 658;

встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1994 року, видане згідно з розпорядженням (наказом) від 25 березня 1994 року № 658.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право приватної власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 25 березня 1994 року № 658.

Встановлено факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право приватної власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 25 березня1994 року № 658.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що помилка при написанні прізвищ заявників в свідоцтві про право власності на житло унеможливлює використання останнього при вчиненні будь-яких дій щодо розпорядження зазначеним майном.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у даній справі, як спадкоємець ОСОБА_8 існує спір щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка входить до спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/3 частині) на вищезазначену квартиру є спірне. Ці обставини залишилися поза увагою суду, у зв`язку з чим заява про встановлення юридичного факту розглянута з порушенням норм процесуального права в порядку окремого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, з урахуванням уточнень, просили скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції вказує на наявність спору щодо спадкового майна, але це не відповідає дійсності, оскільки позову не подано, де предметом спору є спадкове майно - квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 або будь-яке інше майно. Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги постанову нотаріуса Горової Я. О. про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, не дослідив докази, що мають суттєве значення та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

У червні 2021 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що в суді знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним саме свідоцтва про право власності на квартиру та визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 .

Що стосується постанови нотаріуса, яку суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, то причиною такої відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, стало ненадання ОСОБА_3 оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру (свідоцтва про право власності на квартиру), через те, що оригінал цього документу перебуває у заявників.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 315/383/20, витребувано справу з суду першої інстанції.

У травні 2021 року матеріали цивільної справи № 315/383/20 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 13 травня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

У частині першій статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та які можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, який не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили встановити факт належності їм правовстановлюючого документу - свідоцтва по право власності на житло від 25 березня 1994 року, видане згідно з розпорядженням ( наказом) Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради народних депутатів від 25 березня 1994 року № 658, з якого вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та членам його сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_2 .

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До нотаріальної контори в передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_3 .

До складу спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 входить також квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 надав свідоцтво про право власності на житло від 25 березня 1994 року № 658 , з якого вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , а члени його сім`ї, в тому й числі заявники у даній справі, як співласники зазначеної квартири у свідоцтві не зазначені.

Отже в матеріалах справи містяться два свідоцтва про право власності на житло на вищезазначену квартиру від 25 березня 1994 року № 658, які за змістом різняться між собою щодо належності цієї квартири на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , померлому ОСОБА_8 .

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, установивши, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у даній справі, як спадкоємець ОСОБА_8 , існує спір щодо права власності на кватиру АДРЕСА_1 , яка входить до спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про скасування судового рішення та залишення заяви без розгляду.

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення- без змін.

Керуючись статями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов