КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5550/21 Головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни про визнання протиправним та скасування рішення і запису,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Олком-Лізинг», державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської І.П. про визнання протиправним та скасування рішення і запису.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 травня 2021 року заяву представника позивача - адвоката Ніколаєвої Л.В. про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1181 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0042, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

22 червня 2021 року представник позивача - адвокат Перепьолкіна Ю.В. подала до районного суду заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ТОВ «Олком-Лізинг» чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відношенню до земельної ділянки площею 0,1181 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0042, та постановити окрему ухвалу і направити її до Національного банку України як регулятора, що здійснює контроль за діяльністю небанківських фінансових установ, щодо проведення перевірки законності та етичності методів роботи ТОВ «Олком-Лізинг» з метою перевірки та допустимості використання в роботі небанківської фінансової установи неетичних (таких, що не відповідають загальнолюдським моральним принципам, принижують людську гідність) методів роботи.

На обґрунтування заяви зазначено, що 30 травня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу позивачем була придбана спірна земельна ділянка та передана в іпотеку ВАТ «Ерсте Банк» відповідно до договору іпотеки від 30 травня 2008 року, який укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/1975/6/16523 щодо отримання кредиту в сумі 100 000 дол. США строком до 29 травня 2028 року.16 квітня 2021 року група осіб з відома та за розпорядженням ТОВ «Олком-Лізинг», без будь-якого повідомлення, проникла через паркан, що огороджує земельну ділянку та житловий будинок, що на ній розташований, та використовуючи спеціальні інструменти, викопала зелені насадження, висаджені на земельній ділянці, пошкоджуючи їх та перекопуючи ділянку. Як стало відомо позивачу 24 березня 2021 року державним реєстратором Петровською І.П. на підставі поданих ТОВ «Олком-Лізинг»документів прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0042, було зареєстровано за цим товариством. Після забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, а саме 11 червня 2021 року близько 18 год. 00 хв., повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_1 , позивач виявила на території домоволодіння, огородженого парканом, пошкоджений привід воріт, а також посередині двору на тротуарній плитці перед входом в житловий будинок вивантажені близько 5 тонн органічного добрива (кінського навозу), пошкоджені шланги поливу та лист-повідомлення ТОВ «Олком-Лізинг», в якому повідомлено, що у зв`язку з підготовкою подальшого висаджання зелених насаджень та проведення ландшафтних робіт на земельній ділянці, яка належить товариству на праві власності, за вказаною адресою було доставлено та вивантажено органічне добриво і найближчим часом будуть продовжені роботи щодо озеленення земельної ділянки з метою покращення її товарного вигляду. Такі навмисні дії з боку відповідача мають ознаки таких, що здійснені з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За даним фактом позивач 11 червня 2021 року звернулась до ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що вказані дії навмисно були вчинені напередодні вихідних, та порушили нормальний ритм життя, плани позивача, чим створили незручності для нормального проживання її сім`ї, зокрема двох її неповнолітніх дітей, одна з яких має статус дитини - інваліда з дитинства. Враховуючи не одиничний належним чином зафіксований та підтверджений відповідними доказами факт дій ТОВ «Олком-Лізинг» щодо даної земельної ділянки, які порушують нормальні умови проживання позивача, створюють істотні незручності, а також здійснюють моральний та психологічний тиск на позивача та членів її сім`ї, а також враховуючи наявний спір щодо земельної ділянки, вважає що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Представник позивача вказала, що неодноразові дії з боку відповідача спрямовані на кардинальне видозмінення зовнішнього вигляду земельної ділянки та зміну її характеристик, видалення з неї зелених насаджень, планування розміщення на ній малих архітектурних форм, що фактично спрямовані на руйнування/знищення земельної ділянки, зниження її ринкової вартості, наносять значної шкоди земельній ділянці, а за деяких обставин можуть зробити неможливим приведення земельної ділянки у попередній стан, або це потребуватиме значних коштів та часу для відновлення попереднього стану земельної ділянки. Все це спричиняє ризик того, що на момент можливого прийняття рішення про задоволення позову, земельна ділянка не буде перебувати в тому ж стані, в якому вона перебувала на момент внесення запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «Олком-Лізинг».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Перепьолкіної Ю.В. про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач через зазначеного представника звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у вжитті заходів забезпечення позову, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що застосування декількох видів забезпечення позову можливе залежно від позовних вимог, наприклад накладення арешту на майно і заборона вчиняти певні дії, що прямо передбачено частиною п`ятою статті 151 ЦПК України. Заходами забезпечення позову, вжити які просила позивач, не є тотожними заявленим позовним вимогам, а їх вжиття не призведе до фактичного задоволення позовних вимог без вирішення справи по суті. На обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову у своїй заяві позивачем було наведено факти, які документально підтверджені належними і допустимими доказами, та свідчать про протиправність дій відповідача стосовно спірної земельної ділянки та вчинення морального та психологічного тиску на позивача та членів її сім`ї. Таким чином, вжиті раніше судом заходи забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку площею 0,1181 га, кадастровий номер :01:010:0042,не є достатніми, а тому наявна обґрунтована потреба в застосуванні ще одного заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відношенню до цієї земельної ділянки. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, оскільки через регулярні протиправні дії відповідача щодо земельної ділянки під час розгляду справи в суді та до ухвалення рішення, призводять до того, що земельна ділянка втрачає свою ринкову вартість, а своїми протиправними діями відповідач видозмінює земельну ділянку, що призведе до завдання збитків та виникнення нових конфліктних ситуацій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Крижовий Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Заперечення на апеляційну скаргу полягають у тому, що на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора Петровської І.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57314850 від 26 березня 2021 року було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Олком-Лізинг» на спірну земельну ділянку, тому воно має право володіти і користуватися цим об`єктом нерухомості за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Разом з тим, всі зазначені позивачем дії, що вчинялись представниками та третіми особами, які мають господарські відносини з відповідачем, не мають жодного натяку та підстав для встановлення фактів порушення інтересів та прав позивача, що володіє приватним будинком на зазначені земельній ділянці. ТОВ «Олком-Лізинг» неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про бажання ведення певних робіт на земельній ділянці, що перебуває у його власності, а задля забезпечення безперешкодного доступу до власності позивача, товариство було подано позов до суду про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 травня 2021 року було накладено арешт на спірну земельну ділянку, а дії відповідача, яким позивач просить суд запобігти заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії щодо земельної ділянки вже наступили, а відтак даний захід забезпечення є неефективним, а тому не може бути застосований у даній справі.

Проте колегія суддів не може в повні мірі погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина друга, третя статті 150 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

Судом встановлено, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Олком-Лізинг», державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської І.П., в якому просила:

- визнати незаконними дії державного реєстратора Петровської І.П. щодо проведення 24 березня 2021 року державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1181 га, кадастровий номер :01:010:0042, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Петровської І.П., номер запису про право власності 4119413, згідно з яким 24 березня 2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1181 га, кадастровий номер :01:010:0042, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Олком-Лізинг» на підставі іпотечного договору № 1062 від 30 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авдієнко В.В., номер запису про іпотеку 30287369.

Отже, предметом судового розгляду в межах даної справи є немайнові позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дій та рішень державного реєстратора незаконними (протиправними), відповідно до яких право власності на спірну земельну ділянку в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг».

Як свідчать матеріали справи, за заявою представника позивача - адвоката Ніколаєвої Л.В. 6 травня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою вжив заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1181 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0042, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Вказана ухвала про забезпечення позову в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Так, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, тобто є перешкодою відповідачу у вільному розпорядженню майном.

Такий же спосіб забезпечення, як заборона вчиняти певні дії має нематеріальний характер і має застосовуватися переважно для забезпечення позовів немайнового характеру, в якому відсутня ціна позову. Це також узгоджується із принципом адекватності заявлених позовних вимог обраному способу їх забезпечення.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити дії чи утриматися від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

Отже, такий спосіб забезпечення позову, як заборона вчинення дій може мати місце не за рахунок майна, як речі матеріального світу, а саме за рахунок об`єкта нематеріального світу (дій), як самостійного різновиду об`єктів цивільних правовідносин.

Колегія суддів враховує, що арешт нерухомого майна і заборона на вчинення певних дій щодо цього майна є окремими самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва ці способи за правовою сутністю обмежують право відповідача вільно розпоряджатися і користуватися спірним майном відповідно, утім вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєве значення у виборі їх застосування має вид спору між сторонами, зміст правовідносин та характер пред`явлених позовних вимог.

При цьому суд може одночасно застосувати обидва ці способи забезпечення позову за умови, що вониє співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборонити ТОВ «Олком-Лізинг» вчиняти будь-які дії по відношенню до спірної земельної ділянки, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та належним чином не дослідив зміст позовних вимог, у зв`язку з чим дійшов передчасного і необґрунтованого висновку, що накладений ним арешт на земельну ділянку є перешкодою для вжиття інших заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії щодо цієї земельної ділянки.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 523/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом, як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Також Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічні висновки викладені у постановах (ухвалах) Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18, від 7 липня 2021 року у справі № 639/8124/20-ц та від 1 липня 2021 року у справі № 754/3144/21.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 3 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 756/13679/16-ц наведені правові висновки про те, що ефективним способом захисту є вимоги позивача саме про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень.

Відтак, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і скасування в судовому порядку рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем буде поновлене відповідне право позивача на вказаний об`єкт нерухомості.

Натомість з матеріалів справи вбачається та фактично не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні, що як до звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Петровської І.П. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Олком-Лізинг» на земельну ділянку, кадастровий номер :01:010:0042, так і після вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову у вигляді накладеного арешту на дану земельну ділянку, представниками відповідача та особами, що діяли від його імені та в його інтересах, вчинялися активні дії, спрямовані на видозмінення зовнішнього вигляду, зміну характеристики, видалення зелених насаджень та розміщення малих архітектурних форм на вказаній земельній ділянці, на якій також розміщений житловий будинок позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що накладений судом арешт не був та не є обґрунтованою перешкодою для ТОВ «Олком-Лізинг», яке на даний час є власником земельної ділянки на підставі оскаржуваного позивачем рішення державного реєстратора, для проведення ландшафтних робіт та інших суміжних робіт по зміні зовнішнього вигляду земельної ділянки з метою розміщення на ній тимчасових споруд і архітектурних об`єктів, а також підготовки для подальшого висаджування інших зелених насаджень.

Зважаючи на підстави та зміст позовної заяви, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, ураховуючи, що між сторонами існує спір щодо законності переходу права власності на об`єкт нерухомого майна і відповідачем вчиняються активні дії щодо зміни конфігурації спірної земельної ділянки під час вирішення цього спору в судовому порядку, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву позивача про забезпечення позову та вжити відповідні заходи шляхом заборони відповідачу та особам, що діють від його імені та в його інтересах, вчиняти дії спрямовані на видозмінення зовнішнього вигляду, зміну характеристики, видалення зелених насаджень та розміщення малих архітектурних форм на земельній ділянці площею 0,1181 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0042, яка на праві приватної власності належить ТОВ «Олком-Лізинг».

На переконання колегії суддів, заходи забезпечення позову у даному вигляді до вирішення спору по суті необхідно здійснити саме з метою забезпечення ефективного, дієвого і результативного захисту прав та інтересів позивача, а також для уникнення унеможливлення виконання у майбутньому рішення в даній справі, якщо таке буде ухвалене не користь останньої. Таке забезпечення відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття відповідних заходів може призвести до неможливості виконання судового рішення, повернення позивачу майна у тому вигляді, в якому воно вибуло з її власності, і, як наслідок, подальшого виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій та інших судових спорів, що не відповідає завданню цивільного судочинства. Будь-які права інших осіб, які не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із встановленням відповідачу заборони вчиняти певні дії.

Колегія суддів також зазначає, що заборона вчиняти певні визначені дії відносно земельної ділянки, правомірність переходу права власності на яку є предметом спору між сторонами, не є позбавленням права власності ТОВ «Олком-Лізинг» на майно і не обмежує використання земельної ділянки за цільовим призначенням, такі заходи забезпечення позову є дієвою та оптимальною процесуальною дією, яка не дозволить відповідачу чи будь-яким особам, які можуть діяти з його відома та в його інтересах, на час вирішення спору змінити основі характеристики земельної ділянки, а також, з урахуванням накладеного судом першої інстанції арешту, допоможе зберегти у незмінному стані як сам об`єкт спірної нерухомості так і коло осіб, що можуть претендувати на нього.

Крім того, пред`явлений позов є немайновим, відтак вжитий захід забезпечення позову не спричинить майнової чи іншої шкоди відповідачу, а застосований вид забезпечення позову є співмірним по відношенню до наслідків від вжиття заходів забезпечення позову поряд з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду і для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

За таких обставин, оскаржувана ухваласуду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії щодо спірної земельної ділянки не відповідає матеріалам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки питання по суті заявлених вимог не розглядається.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» () та особам, що діють від імені та в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», вчиняти дії спрямовані на видозмінення зовнішнього вигляду, зміну характеристики, видалення зелених насаджень, розміщення малих архітектурних форм на земельній ділянці площею 0,1181 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0042, яка на праві приватної власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній