ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-610/11Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/893/21 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Бершадська Г.В.

Суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2011 року (ухваленого суддею Братасюком В.М., дату складення повного тексту якого не зазначено) у цивільній справі № 2-610/11 по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТзОВ ОТП Факторинг Україна) звернулось з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення солідарно з них заборгованості за кредитним договором № CM-SMEE00/063/2008 від 14 серпня 2008 року.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 14 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк, було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 240000,00 дол. США шляхом перерахування коштів на відкритий на ім`я позичальника поточний рахунок. ОСОБА_3 зобов`язався повернути вказані кредитні кошти у строки, зазначені у кредитному договорі, а також сплатити платню за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором та графіком повернення кредиту. Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань на підставі пункту 1.9 кредитного договору банком було здійснено вимогу дострокового виконання зобов`язання, яка направлялась цінним листом за вихідним №22-3-2/44365 від 02.12.2008 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено два договори поруки між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , згідно яких вони зобов`язалися відповідати за повне та своєчасне виконання зобов`язання в повному обсязі таких зобов`язань як солідарні боржники та здійснити виконання боргових зобов`язань протягом трьох днів з дати отримання відповідної письмової вимоги.

29 квітня 2010 року ПАТ ОТП Банк та ТзОВ ОТП Факторинг Україна уклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю згідно з яким товариство набуло усі права вимоги за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконував своїх зобов`язань товариство просило стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 237624,45 дол. США-заборгованість за кредитом, 41944,77 дол. США-заборгованість за відсотками, 153920,32 грн. - пені за прострочення виконання зобов`язань.

Заочним рішенням Тернопільського районного суду від 15 березня 2011 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь ТзОВ ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № CM-SMEE00/063/2008 від 14 серпня 2008 року в розмірі 279569,22 дол. США, що станом на 15 березня 2011 року за курсом НБУ складає еквівалент 2218409,71 грн. та 153920,32 грн. пені. Вирішено питання судових витрат.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що банк пред`являв до позичальника 2 грудня 2008 року вимогу про дострокове погашення заборгованості, тому відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору граничний строк кредитування був 2 січня 2009 року. У договорі поруки зазначено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором (пункт 4.1 договору поруки). Оскільки в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про припинення поруки із припиненням всіх зобов`язань боржника за кредитним договором, що забезпечується такою порукою не може розглядатися як встановлення строку дії поруки то відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Враховуючи наведене банк мав право заявляти вимогу до поручителя до 02.07.2009 року (протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), а тому з 03.07.2009 року порука припинена.

Пред`явлення позову до поручителя після закінчення дії поруки відповідно до ч.4 ст. 559, ст.558 ЦК України є підставою для припинення поруки, а тому тому суд повинен був відмовити у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засідання представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній.

Представник ТзОВ ОТП Факторинг Україна, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року між ОСОБА_5 (позичальник) та ЗАТ ОТП Банк (банк) правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ ОТП Банк був укладений кредитний договір № CM-SMEE00/063/2008, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 240000,00 дол. США. Позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (п. 1.4 частини 1, п. 1.1 частини 2 кредитного договору), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі (п. 1.4 ст. 1 частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів).

Пунктом 1.9.1 пункту 1.9 статті 1 частини 2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових зобов`язань за кредитним договором.

На підставі цього АТ ОТП Банк вимагав від позичальника повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені нарахованої за прострочення виконання зобов`язань, яке було вручено особисто та надіслано поштою досудову вимогу вих. №22-32/44365 від 02.12.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором. Банк вимагав від позичальника на підставі п.1.9.1 кредитного договору протягом 30-денного строку погасити заборгованість в повному обсязі, однак вимога залишилась без задоволення (а.с.45, 46, 48).

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 19 серпня 2008 року банком було укладено договір поруки №SR-SMEE00/031/2008/1 з ОСОБА_4 , яка прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 14 серпня 2008 року в повному обсязі таких зобов`язань. Договором поруки передбачено, що позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно зі ст. 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі заявленому кредитором, протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 19 серпня 2008 року банком було також укладено договір поруки №SR-SMEE00/031/2008/2 з ОСОБА_1 , який прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 14 серпня 2008 року в повному обсязі таких зобов`язань. Договором поруки передбачено, що позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Згідно зі ст. 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі заявленому кредитором, протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою.

02.12.20080 року банк надіслав поручителям цінним листом досудові вимоги за вих. № 22-3-2/44369 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором CM-SMEE00/063/2008 від 14 серпня 2008 року ( досудові вимоги направлені цінним листом 20.01.2009 року).

Станом на 16.11.20010 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 279569,22 дол. США, що станом на 15.03.2011 року за курсом НБУ становить 2218409,71 грн. та 153920,32 грн. , з них: 237624,45 дол. США -залишок заборгованості за кредитом, 41944,77 дол. США -несплачені відсотки за користування кредитом з 14.11.2008 по 16.11.2010 рік, та 153920,32 грн. сума пені за прострочення виконання зобов`язань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позичальник належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з цим банк направляв позичальнику та поручителям досудові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вирішення заявлених вимог до поручителя ОСОБА_1 виходячи з таких підстав.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

У частині першій статті 253 ЦК України закріплено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У пункті 4.1. договору поруки сторони обумовили, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Оскільки сторони не встановили у договорі поруки строк поруки, тому до спірних відносин підлягає застосуванню частина четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

З матеріалів справи вбачається що досудова вимога ОСОБА_3 була відправлена поштовим зв`язком 20.01.2009 року (а.с.45-46), тому останнім днем виконання обов`язку боржником щодо повернення кредиту було 20.01.2009 року.

Перебіг шестимісячного строку чинності поруки почався 20.01.2009 року.

Банк із позовом до поручителя звернувся 02.12.2009 року, тобто по спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.в межах шестимісячного строку чинності поруки.

За таких обставин на момент звернення банку із позовом порука ОСОБА_1 повністю припинилася на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Враховуючи те, що судове рішення відносно поручителя ОСОБА_1 постановлене з порушенням норм матеріального права його в цій частині слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити товариству у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2011 року в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Хома М.В.

Гірський Б.О.