Справа № 594/1701/21
У Х В А Л А

20 грудня 2021 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить шлюб, зареєстрований між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час, більше десяти років, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Сім`я припинила своє існування. Спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку статті 106 сторони не досягли і відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, окрім того, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

В позовній заяві позивачка вказує, що відповідач ОСОБА_2 є жителем АДРЕСА_2 , є громадянином Італійської Республіки.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка обрала підсудність за місцем своєї реєстрації.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 13 липня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №82, що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видане повторно 30 .03.2021 року серія НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно з ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положення Цивільного процесуального кодексу України передбачають необхідність вручення відповідачу позовної заяви із доданими до неї документами, надання можливості відповідачу подати відзив на позов, докази по справі, скористатись іншими процесуальними правами, визначеними законом.

У відповідності до ч. 1ст. 8 ЦПК України, відповідач не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Згідно з ч. 2ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність вручення документів по справі відповідачу на території іншої держави, а саме на території Італійської Республіки.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 є громадянином Італійської Республіки та згідно даних позовної заяви проживає на території Італійської Республіки, то позивачці ОСОБА_1 слід надати в двох екземплярах належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачу за місцем проживання (реєстрації).

Окрім того, позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено її місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , проте з доданої до матеріалів справи копії паспорта, зокрема даних про реєстрацію позивачки, встановлено, що така зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175,176, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачці строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачці, що в разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя