Номер провадження: 22-ц/813/8337/21
Номер справи місцевого суду: 522/6052/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/6052/18

Провадження номер: 22-ц/813/8337/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

- за участю секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

учасники справи:

- позивач - Акціонерне товариство «Альфа Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Шенцевої О.П. о 14 годині 49 хвилині 31 березня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Банк) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі - 19 973,21 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 16.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 2008/13-1-08/450-1.

Відповідно до умов вказаного договору АКБ «УкрсоцБанк» надав кредит ОСОБА_1 в сумі - 11 806,74 грн., а останній зобов`язаний в порядку та на умовах, передбачених договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором тощо. Позивач вказує, що відповідач взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує проценти за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість (Т. 1, а. с. 2 - 4).

2.2 Короткий зміст судових рішень у справі

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (Т. 1, а. с. 30).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 257 ЦПК України (Т. 1, а. с. 92 - 93).

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 червня 2019 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (Т. 1, а. с. 162 - 165).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишено без змін (Т. 2, а. с. 94 - 97).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27 жовтня 2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості, замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Т. 2, а. с. 130 - 131).

2.3 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У запереченнях на позовну заяву, які за своєю природою є відзивом на позовну заяву, ОСОБА_1 заперечує щодо задоволення позовної заяви банку. Звертає увагу на те, що позивач звернувся із позовом до Третейського суду 21.10.2013 року, отже просить застосувати строки позовної давності (Т. 1, а. с. 57 - 61).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року позов Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі - 19 973,21 грн..

Стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач істотно порушив умови договору, не виконавши взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором (Т. 2, а. с. 159 - 161).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовник вимог Банку, а також просить: 1) зняти обтяження із заставного майна автомобіля Hyundai sonata, державний номер № НОМЕР_1 ; 2) застосувати строк позовної давності; 3) відшкодувати моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень; 4) стягнути з позивача вартість залізничних квитків на проїзд у розмірі - 411,54 грн.; 5) стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 643,00 грн. та у розмірі - 908,00 гривень.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції не прийняв до уваги суперечність доказів, наданих позивачем; 2) помилковим є висновки суду щодо наявності заборгованості у відповідача у розмірі 11 806,74 гривень, оскільки це сума максимального ліміту, в межах якого надається кредит за договором кредитної лінії; 3) при відкритті відповідачу кредитної лінії банк не врахував, що договір добровільного страхування транспортного засобу припинив свою дію 16.09.2009 року; 4) договір про надання кредитної лінії відповідачу є нікчемним правочином; 5) наданий меморіальний ордер №2364 від 13.12.2012 року не підтверджує списання кредитних коштів з позичкового рахунку і надходження їх на вказаний у договорі рахунок страховика. Отже, надання позичальнику кредиту не відбулось.

ОСОБА_1 зазначив, що з урахуванням протиправних дій банку, які виразились у фіктивності фінансового боргу та примушені укласти договір страхування, йому завдано моральну шкоду. Він зазнав душевних страждань, стресу, депресію, роздратованість і як наслідок підвищення кров`яного тиску, хронічне безсоння, що негативно впливає на загальний стан його здоров`я (Т. 3, а. с. 1 - 15).

2.7 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У письмових поясненнях, які за своєю природою є відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , діючий від імені АТ «Альфа-Банк», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_2 вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин.

Вимоги апелянта щодо зняття обтяження із заставного майна автомобіля Hyundai sonata, державний номер № НОМЕР_1 , та відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень не можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 31 березня 2021 року (Т. 3, а. с. 99).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2021 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 31 березня 2021 року до розгляду (Т. 3, а. с. 100).

01.11.2021 року від ОСОБА_2 , діючого від імені АТ «Альфа-Банк», надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , діючий від імені АТ «Альфа-Банк», просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 ..

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитку №2008/13-1-08/450 на купівлю автотранспортного засобу

Відповідно до умов договору АКБ «УкрсоцБанк» надає ОСОБА_1 у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 22 345,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до - 15.09.2015 року (Т. 1, а. с. 62 - 64).

01 липня 2015 року між ПАТ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін №1 до договору кредиту №2008/13-1-08/450 від 16.09.2008 року (Т. 1, а. с. 80).

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/450-1 (Т. 1, а. с. 5).

Відповідно до п. 1.1.1. вказаного договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами «Транш», зі сплатою 24,00% річних за кредитом, в межах максимального ліміту заборгованості позивальника за кредитом в сумі 11 806,74 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом - не пізніше 15.09.2015 року.

Відповідно до п. 1.1.4 вказаного договору, зобов`язання позичальника за даним договором є пріоритетним при здійсненні ним погашення заборгованості з урахуванням договору кредиту №2008/13-1-08/450 від 16.09.2008 року.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року.

Відповідно до п. 1.2.1 вказаного договору, для забезпечення сплати чергових страхових платежів, позичальник доручає кредитору здійснювати перерахування траншів кредиту для сплати чергових страхових платежів на поточний рахунок страховика. Сторони домовились про те, що п. 1.2.1 ст. 1 діє під відкладальною умовою, якою є ненадання позичальником кредитору, документів, які б підтверджували самостійну сплату позичальником чергового страхового платежу по договору страхування.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, кредит вважається наданим в момент (день списання суми кредиту (траншів кредиту) з позичкового рахунку.

Відповідно до п. 2.9 вказаного договору, кредитор має право зупинити надання кредиту за цим договором у разу припинення дії або визнання недійсним договору страхування.

Відповідно до п. 3.1.2 вказаного договору, у разу не надання позичальником підтвердження щодо сплати страхового платежу за договором страхування, в порядку, передбаченому п. 3.3.9.договору, протягом останнього робочого дня періоду сплати страхового платежу, що передбачений договором страхування, надати позичальнику кредит шляхом списання відповідної суми коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.1 цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості, в порядку та у спосіб визначені цим договором.

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави №06-09/2024, відповідно до якого ОСОБА_1 передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №2008/13-1-08/450 від 16.09.2008 року та Договору відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/450-1 від 16.09.2008 року транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 (а. с. 65 - 67).

16.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ НА СК «ОРАНТА» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ.

Відповідно до п. 7.2, 7.3 вказаного договору, страховий платіж це плата за страхування, яку потрібно внести Страховикові згідно з умовами цього договору. Розмір та порядок сплати страхового платежу визначено у додатку до цього договору.

Відповідно до п. 7.7 вказаного договору, при несплаті чергового річного страхового платежу (незалежно від причин) до закінчення поточного оплачуваного періоду страхування дія договору припиняється з 24 год. 00 хв. дня закінчення періоду дії договору страхування в частині зобов`язань страховика, за який сплачено черговий річний страховий платіж відповідно до додатків до цього договору.

Відповідно до п. 7.8 вказаного договору, при невиконання страхувальником свого обов`язку щодо сплати чергового страхового платежу в розмірі та в строки визначених у додатку до усього договору Вигодонабувач має право перерахувати кредитні кошти з позичкового рахунку страхувальника, відкритого в АКБ «Укрсоцбанк» на рахунок страховика, в сумі, що підлягає сплаті Страхувальником відповідно до графіку, передбаченого в додатку до договору страхування.

Відповідно до п. 7.8 вказаного договору, у випадку, якщо страхувальник не внесе черговий щорічний страховий платіж, або ж вигодонабувач не перерахує кредитні кошти з позичкового рахунку страхувальника, відкритого в АКБ «Укрсоцбанк» на рахунок страховика в строк визначений у додатку до цього договору, страховик має право надати повідомлення вигодонабувачу для перерахування страхового платежу з кредитних коштів з позичкового рахунку страхувальника до закінчення періоду дії цього договору в частині зобов`язань страховика, за який сплачено черговий річний страховий платіж відповідно до додатків до цього договору (а. с. 69 - 71).

Додаток № 1 до договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року, визначає початок дії Договору з 17.09.2008 року та закінчення дії цього договору 15.09.2015 року.

Відповідно до вказаного додатку за період з 17.09.2008 року по 16.09.2009 року підлягає сплаті платіж у розмірі 9538,25 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2008 року; за період з 17.09.2009 року по 16.09.2010 року підлягає сплаті платіж у розмірі 8246,15 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2009 року; за період з 17.09.2010 року по 16.09.2011 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7679,69 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2010 року; за період з 17.09.2011 року по 16.09.2012 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7562,28 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2011 року; за період з 17.09.2012 року по 16.09.2013 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7840,21 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2012 року; за період з 17.09.2013 року по 16.09.2014 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7974,86 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2013 року; за період з 17.09.2014 року по 15.09.2015 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7873,37 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2014 року (а. с. 68).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.11.2009 року у справі № 2-10267/09відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа - АКБ Соціального розвитку «Укрсоцбанк», про дострокове припинення дії договору страхування, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Вказаним рішенням встановлено, що передбачений страховий платіж на рік з 17.09.2008 року по 16.09.2009 року в розмірі 9 538,25 грн. був сплачений позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією №292568 від 16.09.2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.02.2010 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16.11.2009 року залишено без змін.

Вказаною ухвалою встановлено, що договір добровільного страхування припинив дію - 16 вересня 2009 року о 24 год. 00 хв. з огляду на несплату чергового річного платежу.

17 вересня 2009 року ОСОБА_4 уклав договір страхування з іншою страховою компанією (Т. 2, а. с. 141 - 143).

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2009 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Український страховий капітал» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме - транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 , строк дії якого зазначено - з 17.09.2009 року по 16.09.2010 року (Т. 2, а. с. 146).

09.09.2010 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Страхове товариство «Іллічівське» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме - транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 , строк дії якого зазначено - з 17.09.2010 року по 16.09.2011 року (Т. 2, а. с. 144).

Відповідно до листа від 22.08.2012 року, ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку із закінченням строку дії договору страхування, ОСОБА_1 необхідно оформити договір страхування предмету застави до 07.09.2012 року (Т. 2, а. с. 140).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання вказаного листа ОСОБА_1 ..

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості 13.12.2012 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 7 840,21 гривень (Т. 1, а. с. 14).

Відповідно до меморіального ордеру №2364 від 13.12.2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив страховий платіж, згідно договору страхування №К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року (5-й період страхування, ОСОБА_5 ) у розмірі 7 840,21 гривень на користь НАСК «ОРАНТА» (Т. 3, а. с. 72).

Відповідно до листа від 17.10.2013 року, ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що у відповідності до умов Договору застави/іпотеки ОСОБА_1 повинен застрахувати предмет застави на його вартість на весь термін дії договору кредиту та надати банку договір страхування та документальні підтвердження сплати чергового річного платежу. Станом на 17.10.2013 року майно не застраховане.

На підставі договору застави Банк вимагає протягом 5 календарних дні з моменту отримання цього листа сплатити річний черговий страховий платіж та не пізніше 26.10.2013 року надати банку письмове підтвердження сплати.

У разі не виконання зазначених зобов`язань перед банком до 26.10.2013 року, у відповідності до умов договору застави, банк має право нарахувати штраф, а також визнати строк виконання зобов`язань за договором кредиту №2008/13-108/450 від 15.09.2008 року, таким що настав (Т. 2, а. с. 139).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання вказаного листа ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимоги про усунення порушень № 1012 від 22.03.2018 року, кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» вимагає від позичальника сплати заборгованості по кредиту, відсотках за користування кредитом і нарахованої неустойки, а саме станом на 20.02.2018 року заборгованість за кредитом у розмірі - 11 806,74 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 7 840,21 грн.; - заборгованість за відсотками 9 897,95 грн.; - інфляційні втрати за кредитом - 1 050,56 грн.; - інфляційні втрати за відсотками - 1 184,49 грн. (Т. 1, а. с. 12).

Вказану вимогу було направлено ОСОБА_1 - 24.03.2018 (Т. 1, а. с. 13).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення вищезазначеного позову в повному обсязі. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 254, 558, 559 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 213, 214 ЦПК України)

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги суперечність доказів наданих позивачем у справі, колегія суддів приймає з огляду наступне.

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитку №2008/13-1-08/450 на купівлю автотранспортного засобу

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/450-1 (Т. 1, а. с. 5).

Відповідно до п. 1.1.1. вказаного договору надання кредиту буд здійснюватися окремими частинами «Транш» зі сплатою 24.00 процентів річних за кредитом, в межах максимального ліміту заборгованості позивальника за кредитом в сумі 11806,74 грн. 74 коп. з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 15.09.2015 року.

Відповідно до п. 1.1.4 вказаного договору, зобов`язання позичальника за даним договором є пріоритетним при здійсненні ним погашення заборгованості з урахуванням договору кредиту №2008/13-1-08/450 від 16.09.2008 року.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року.

Відповідно до п. 1.2.1 вказаного договору, для забезпечення сплати чергових страхових платежів, позичальник доручає кредитору здійснювати перерахування траншів кредиту для сплати чергових страхових платежів на поточний рахунок страховика. Сторони домовились про те, що п. 1.2.1 ст. 1 діє під відкладальною умовою, якою є ненадання позичальником кредитору, документів, які б підтверджували самостійну сплату позичальником чергового страхового платежу по договору страхування.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, кредит вважається наданим в момент (день списання суми кредиту (траншів кредиту) з позичкового рахунку.

Відповідно до п. 2.9 вказаного договору, кредитор має право зупинити надання кредиту за цим договором у разі припинення дії або визнання недійсним договору страхування.

Відповідно до п. 3.1.2 вказаного договору, у разу не надання позичальником підтвердження щодо сплати страхового платежу за договором страхування, в порядку, передбаченому п. 3.3.9.договору, протягом останнього робочого дня періоду сплати страхового платежу, що передбачений договором страхування, надати позичальнику кредит шляхом списання відповідної суми коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.1 цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості, в порядку та у спосіб визначені цим договором.

16.09.2008 року між АКБ «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави №06-09/2024, відповідно до якого ОСОБА_1 передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №2008/13-1-08/450 від 16.09.2008 року та Договору відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/450-1 від 16.09.2008 року транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 65 - 67).

16.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ НА СК «ОРАНТА» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ.

Відповідно до п. 7.2, 7.3 вказаного договору, страховий платіж це плата за страхування, яку потрібно внести Страховикові згідно з умовами цього договору. Розмір та порядок сплати страхового платежу визначено у додатку до цього договору.

Відповідно до п. 7.8 вказаного договору, при невиконання страхувальником свого обов`язку щодо сплати чергового страхового платежу в розмірі та в строки визначених у додатку до усього договору Вигодонабувач має право перерахувати кредитні кошти з позичкового рахунку страхувальника, відкритого в АКБ «Укрсоцбанк» на рахунок страховика, в сумі, що підлягає сплаті Страхувальником відповідно до графіку, передбаченого в додатку до договору страхування.

Відповідно до п. 7.8 вказаного договору, у випадку, якщо страхувальник не внесе черговий щорічний страховий платіж, або ж вигодонабувач не перерахує кредитні кошти з позичкового рахунку страхувальника, відкритого в АКБ «Укрсоцбанк» на рахунок страховика в строк визначений у додатку до цього договору, страховик має право надати повідомлення вигодонабувачу для перерахування страхового платежу з кредитних коштів з позичкового рахунку страхувальника до закінчення періоду дії цього договору в частині зобов`язань страховика, за який сплачено черговий річний страховий платіж відповідно до додатків до цього договору (а. с. 69 - 71).

Додаток № 1 до договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року, визначає початок дії Договору з 17.09.2008 року та закінчення дії цього договору 15.09.2015 року.

Відповідно до вказаного додатку за період з 17.09.2008 року по 16.09.2009 року підлягає сплаті платіж у розмірі 9538,25 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2008 року; за період з 17.09.2009 року по 16.09.2010 року підлягає сплаті платіж у розмірі 8246,15 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2009 року; за період з 17.09.2010 року по 16.09.2011 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7679,69 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2010 року; за період з 17.09.2011 року по 16.09.2012 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7562,28 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2011 року; за період з 17.09.2012 року по 16.09.2013 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7840,21 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2012 року; за період з 17.09.2013 року по 16.09.2014 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7974,86 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2013 року; за період з 17.09.2014 року по 15.09.2015 року підлягає сплаті платіж у розмірі 7873,37 гривень, який необхідно здійснити до 16.09.2014 року (а. с. 68).

З відповіді ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 03.07.2020 року вбачається, що за період дії договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року було проведено одну страхову виплату від 09.04.2009 року у сумі 666 грн. 62 коп. (Т. 2, а. с. 151).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.11.2009 року у справі № 2-10267/09встановлено, що передбачений страховий платіж на рік з 17.09.2008 року по 16.09.2009 року у розмірі 9538, 25 грн. був сплачений позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією №292568 від 16.09.2008 року

Відповідно до п. 7.7 Договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року, при несплаті чергового річного страхового платежу (незалежно від причин) до закінчення поточного оплачуваного періоду страхування дія договору припиняється з 24 год. 00 хв. дня закінчення періоду дії договору страхування в частині зобов`язань страховика, за який сплачено черговий річний страховий платіж відповідно до додатків до цього договору.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.02.2010 року встановлено, що договір припинив дію 16 вересня 2009 року о 24 год. 00 хв. з огляду на несплату чергового річного платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2009 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Український страховий капітал» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 , строк дії якого зазначено з 17.09.2009 року по 16.09.2010 року (Т. 2, а. с. 146).

09.09.2010 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Страхове товариство «Іллічівське» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме транспортний засіб марки Hyundai, модель Sonata, державний номер № НОМЕР_1 , строк дії якого зазначено з 17.09.2010 року по 16.09.2011 року (Т. 2, а. с. 144).

Тобто станом на 13.12.2012 року Договір добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року припинив дію.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості та відповідно до меморіального ордеру №2364 від 13.12.2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив страховий платіж, згідно договору страхування №К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року (5-й період страхування, Платник ОСОБА_1 ) у розмірі 7 840,21 гривень на користь НАСК «ОРАНТА».

У зв`язку із вказаними діями ПАТ «Укрсоцбанк» у ОСОБА_1 виникла заборгованість по кредиту у розмірі - 7 840,21 грн., що у подальшому призвело до виникнення заборгованості за відсотками у розмірі - 9 897,95 грн., інфляційних втрат за кредитом у розмірі - 1 050,56 грн., інфляційних втрат за відсотками у розмірі - 1 184,49 грн..

І тільки 22.03.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень № 1012 від 22.03.2018 року, відповідно до якого кредитор вимагає від позичальника сплати заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом і нараховану неустойку, а саме станом на 20.02.2018 року заборгованість за кредитом у розмірі - 11 806,74 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 7 840,21 грн.; - заборгованість за відсотками 9 897,95 грн.; - інфляційні втрати за кредитом - 1 050,56 грн.; - інфляційні втрати за відсотками - 1 184,49 грн..

З вищенаведеного вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» не мав достатньої правової підстави для списання з позичкового рахунку ОСОБА_1 страхового платіжу за договором страхування №К660-041/08/СТ від 16.09.2008 року та перерахування вказаного платежу на користь НАСК «ОРАНТА».

Щодо доводів апелянта про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа Банк», правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Вимоги апелянта щодо зняття обтяження із заставного майна автомобіля Hyundai sonata державний номер № НОМЕР_1 та відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень не можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції, оскільки вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав, а саме щодо зняття обтяження із заставного майна та стягнення моральної шкоди.

Вимоги апелянта про стягнення з позивача вартості залізничних квитків на проїзд до міста Києва для участі у судовому засіданні третейського суду у розмірі - 411,54 грн. не заслуговують на увагу, оскільки надані апелянтом залізничні квитки датовані 2014 роком, а тому не мають відношення до розгляду вказаної справи.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа Банк», правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за вищевказаного обґрунтування.

3.7 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з Банку на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 643 гривень.

3.8 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа Банк», правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова