_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/241/21
Провадження № 2/947/1332/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Маломуж А.І.,

за участю секретаря судового засідання Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (м. Київ, вул. Жилянська, 32) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», що у зв`язку з внесенням змін до статутних документів, пов`язаних із зміною 15.08.2018 року змінило назву на Акціонерне Товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі за текстом - Позивач, Банк) та ОСОБА_1 (далі за текстом - Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 5647 (далі за текстом - Кредитний договір). Відповідно до Кредитного договору, банк встановлює Позичальнику кредитний ліміт а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 17.11.2020 становить 176947.88 гривні.

У зв`язку з чим, представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив, відповідно до якого просив у задоволені позову відмовити, оскільки отримання кредиту не підтверджено первинними документами, та стягнення комісії є незаконною,оскільки позивач не зазначив в договорі за яку саме послугу він сплачує комісію.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», що у зв`язку з внесенням змін до статутних документів, пов`язаних із зміною 15.08.2018 року змінило назву на Акціонерне Товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі за текстом - Позивач, Банк) та ОСОБА_1 (далі за текстом - Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 5647 (далі за текстом - Кредитний договір).

Відповідно до Кредитного договору, банк встановлює Позичальнику кредитний ліміт а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 17.11.2020 становить 176947.88 гривні, х яких: залишок нарахованих строкових відсотків: 0,00 грн; залишок нарахованих строкових комісій: 0,00 грн.; залишок простроченого кредиту: 145587,27 грн; залишок прострочених відсотків: 377,0 грн.; залишок прострочених комісій: 30983,61 грн.; сума залишку на транзитному рахунку: 0,00 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо стягнення суми несплаченої частки кредиту - 145587,27 грн. та суми несплачених відсотків - 377,0 грн., за користування кредитними коштами, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу

Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх частинами у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми позивачеві у вигляді суми несплаченої частки кредиту - 145587,27 грн. та суми несплачених відсотків - 377,0 грн., за користування кредитними коштами матеріали справи не містять.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині позовних вимог щодо стягнення суми несплаченої частки кредиту - 145587,27 грн. та суми несплачених відсотків - 377,0 грн., за користування кредитними коштами.

Щодо стягнення заборгованості по комісії за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що коли положення договору визнано несправедливим таке положення може бути замінено або визнане недійсним.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладання договору) встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У положеннях частин 57 статті 18 вказаного Закону також йдеться про те, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

З аналізу вказаних норм Закону України «Про захист прав споживачів», можна вбачається, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

У зв`язку із чим суд не знаходить правових підстав для стягнення із відповідача на користь банку суми заборгованості за комісією.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача підлягають лише частковому задоволенню, а з Відповідача підлягає стягненню за Кредитним договір № 5647 від 24.09.2019 року лише заборгованість щодо несплаченої частки кредиту - 145587,27 грн. та суми несплачених відсотків - 377,0 грн., а в решті позову необхідно відмовити з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2189,47.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (м. Київ, вул. Жилянська, 32) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд, 32, код ) заборгованість за Кредитним договором 5647 від 24.09.2019 року у загальному розмірі 145964 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 27 коп., що складається із: суми несплаченої частки кредиту 145587 (сто сорк п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 27 коп. та суми несплачених відсотків - 377 (триста сімдесят сім) грн. 00 коп.

В задоволені решти позовних вимог щодо суми несплачених комісій 30983,61 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд, 32, код ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2189 (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2021 року.

Суддя Маломуж А. І.