АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року

м. Чернівці

справа №727/9047/20

провадження 822/881/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Перепелюк І.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Т.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позов мотивовано тим, що 25 січня 2019 року о 17.40 год. по вулиці Сторожинецькій, 101 в м. Чернівці, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався в зустрічному напрямку, по рівнозначній дорозі прямо, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив п.16.13. Правил дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2019 року, справа №727/1183/19, яка набрала законної сили 22 лютого 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави.

В результаті зіткнення транспортних засобів, належний йому автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав значних технічних ушкоджень.

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8562033 від 26 листопада 2018 року та відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність поліса №АМ/8562033, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», розмір ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200 000 гривень, за шкоду заподіяну майну 100 000 гривень, розмір франшизи становить 1000 гривень.

ОСОБА_2 , у встановлені законодавством строки, подав до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, що має ознаки страхового випадку та усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які необхідні для отримання страхового відшкодування.

У зв`язку з невиконанням ТДВ «СК «Альфа-Гарант» приписів п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (не оглянуто у 10-денний термін його пошкоджений транспортний засіб), він звернувся до судового експерта для проведення автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту.

27 листопада 2019 року кур`єрською експрес доставкою ним надіслано до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» цінний лист із заявою про виплату страхового відшкодування з додатками, який отриманий відповідачем 03 грудня 2019 року, однак ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування.

19 грудня 2019 року він повторно звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою-вимогою про виплату страхового відшкодування з додатками, яка отримана відповідачем 23 грудня 20219 року, однак відповіді на вказану заяву так і не отримав.

Відповідно до висновку експерта №20-02-19 від 18 березня 2019 року автотоварознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 січня 2019 року, станом на момент виконання експертизи становить 38 475,88 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 74 389,86 гривень. Огляд автомобіля при проведенні вказаної експертизи здійснено 20 лютого 2019 року.

Крім того, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2019 року, справа №727/1184/19, його також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави.

Отже, відповідно до п.36.3. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він має право на відшкодування половини розміру заподіяної йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18 237,94 гривень (38475,88 / 2 1000 гривень (франшиза)).

Враховуючи те, що він подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, яка отримана страховиком 03 грудня 2019 року, однак відповідач листом №12/4467 від 10 грудня 2019 року відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, тому 10 грудня 2019 року є датою, з якої має починатися нарахування штрафних санкцій і по день пред`явлення позову 02 листопада 2020 року.

У зв`язку з цим, з відповідача на його користь підлягає стягненню пеня в сумі 2844,11 гривень, інфляційне збільшення суми боргу в сумі 455,95 гривень та 3 % річних в сумі 493,17 гривень за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Просив суд:

стягнути з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь страхове відшкодування, за шкоду завдану автомобілю в розмірі 18 237,94 гривень, пеню в сумі 2844,11 гривень, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 455,95 гривень та 3 % річних в сумі 493,17 гривень;

застосувати положення ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України та стягнути з відповідача на його користь штрафні санкції, починаючи з 03 листопада 2020 року до повного виконання рішення суду, які нараховувати на суму 37 475,88 гривень з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування;

стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень, за проведення експертизи в сумі 2700 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 308 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування за шкоду завдану автомобілю марки Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 18 237 грн. 94 коп.

Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування, у розмірі 455 гривень 95 коп. за період з 03 березня 2020 року по 02 листопада 2020 року включно; 3 % річних нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування, у розмірі 366 гривень 25 коп. за період з 03 березня 2020 року по 02 листопада 2020 року включно; пеню нараховану на суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування, у розмірі 1779 гривень 95 коп. за період з 03 березня 2020 року по 02 листопада 2020 року включно.

Вирішено відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, пеню та 3 % річних нараховувати до стягнення на суму 18 237 гривень 94 коп., за правилами, визначеними у мотивувальній частині цього рішення та стягнути їх з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 за період, починаючи з 03 листопада 2020 року до моменту повного виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню половина матеріального збитку, якого зазнав позивач внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу за мінусом суми франшизи.

Суд вважав, що нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід здійснювати з 03 березня 2020 року на суму 18 237,94 гривень по день пред`явлення позову, а саме по 02 листопада 2020 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було вчинено дій щодо вчасного повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, належного оформлення всіх необхідних документів для отримання страхового відшкодування, а також не було надано пошкоджений транспортний засіб для огляду страховому комісару.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування з порушенням тридцятиденного строку, що позбавило ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» змоги встановити розмір завданого збитку.

Під час розгляду справи представник позивача повідомив суду, що пошкоджений автомобіль було відремонтовано, що впливає не лише на підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, а й на його розмір.

Наданий позивачем звіт у підтвердження обсягу пошкоджень, зроблений через місяць після дорожньо-транспортної пригоди, тому до нього могли бути включені пошкодження не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Посилався на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є помилковими.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

25 січня 2019 року о 17.40 год. по вулиці Сторожинецькій, 101 в м. Чернівці, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, по рівнозначній дорозі прямо, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив п.16.13. Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а належні їм транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2019 року, справа №727/1183/19, яка набрала законної сили 22 лютого 2019 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2019 року, справа №727/1184/19, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03 травня 2013 року (а.с.34).

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8562033 від 26 листопада 2018 року та відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність полісу №АМ/8562033 на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю 200 000 гривень, за шкоду заподіяну майну складає 100 000 гривень, розмір франшизи становить 1000 гривень (а.с.22, 23).

26 січня 2019 року ОСОБА_2 по телефону повідомив ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про факт настання дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується письмовим повідомленням від 29 січня 2019 року №1113/19/0476 (а.с.81-82), що не заперечується та визнається сторонами.

Відповідно до висновку експерта №20-02-19 від 18 березня 2019 року автотоварознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 січня 2019 року, станом на момент виконання експертизи становить 38 475,88 гривень, а вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 74 389,86 гривень.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В силу ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із положенням статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповільності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає обов`язок водіїв та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду визначені статтею 34 Закону, за змістом якої страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом першої інстанції встановлено, що 26 січня 2019 року ОСОБА_2 повідомив по телефону ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про факт настання дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується письмовим повідомленням від 29 січня 2019 року №1113/19/0476 (а.с.81-82), що не спростовано відповідачем.

Водночас ОСОБА_1 , виконавши свій аналогічний обов`язок, звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з яким у нього укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується відповідним повідомленням (а.с.125).

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, страхових не вчинив дій, передбачених статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової дієздатності власників наземних транспортних засобів», щодо направлення свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна.

Внаслідок невиконання ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» вищезазначеного обов`язку, після спливу встановленого в законі строку, позивач правомірно звернувся до судового експерта Павлишина Я.Д., відомості про якого містяться в Реєстрі атестованих судових експертів, який має відповідне свідоцтво № 331, видане центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України, з метою визначення розміру завданої шкоди в результаті ДТП.

Вказане також спростовує доводи апеляційної скарги щодо проведення експертизи, з визначення розміру завданої шкоди, через місяць після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять даних про невиконання позивачем своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди.

Проте, навіть за умови невиконання позивачем обов`язку в установлений строк щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, ця обставина не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати спричинені збитки відповідно до законодавства та Договору страхування третім особам за деліктними правовідносинами, права яких не можуть бути обмежені неналежним виконанням умов договору його сторонами.

Перевірка належного дотримання договірних відносин у сфері страхування може бути предметом дослідження виключно у спорі між страхувальником і страховиком, в залежності від чого можуть наставати визначені умовами страхування правові наслідки.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що позбавило останнього розпочати розслідування страхового випадку з метою встановлення розміру заподіяних збитків є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

Наголошення в апеляційній скарзі на тому, що потерпілим не було надано автомобіль для огляду аварійному комісару, що в свою чергу позбавило страховика виконати свій обов`язок з визначення розміру завданої шкоди є необґрунтованими, оскільки у разі незгоди з висновком судового експерта Палишина Я.Д. щодо розміру заподіяної шкоди, під час розгляду справи в суді першої інстанції страховиком могло бути заявлене клопотання про проведення повторної експертизи, що ним зроблено не було.

Водночас апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо неповноти чи необґрунтованості наданого позивачем висновку автотоварознавчої експертизи.

При цьому, судом першої інстанції надано обґрунтованої оцінки повідомленню ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» №12/4467 від 10 грудня 2019 року (а.с.28), про те, що страховиком для визначення розміру нанесеного матеріального збитку призначено експерта (аварійного комісара), яке не містило будь-яких вимог щодо надання позивачем пошкодженого автомобіля для огляду аварійним комісаром у визначене місце та час.

Також, судом першої інстанції, вірно встановлено розбіжності між зазначенням прізвища аварійного комісара в листі ТзДВ «СК Альфа-Гарант» №12/4467 від 10 грудня 2019 року ФОП ОСОБА_3 , та у рапорті від 10 грудня 2019 року - аварійний комісар ОСОБА_4 .

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме страховик не виконав свій обов`язок по направленню свого представника (експерта) на місце ДТП чи для огляду пошкодженого майна, при цьому колегія суддів вважає, що страховиком не доведено, що саме ненадання позивачем транспортного засобу для огляду страховику унеможливило встановлення останнім розміру матеріального збитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в суді першої інстанції представник позивача підтвердив факт відновлення автомобіля на момент пред`явлення позову, не підтверджені жодними доказами та спростовуються технічним записом судового засідання.

З висновку експерта №20-02-19 від 18 березня 2019 року автотоварознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д., вбачається, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 січня 2019 року, становить 38 475,88 гривень.

Згідно приписів п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

За правилами абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Встановивши ці обставини, є правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача половини вартості завданої його автомобілю шкоди за мінусом франшизи (38475,88 / 2 1000 гривень (франшиза)), пені, 3 % річних, інфляційних та судових витрат, розрахунок та розмір яких відповідачем не спростовано.

Разом з цим, визначаючи у резолютивній частині рішення, що відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України нарахування пені та 3 % річних на суму 18 237 гривень 94 коп., за правилами, визначеними у мотивувальній частині рішення та стягнути їх з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 за період, починаючи з 03 листопада 2020 року до моменту повного виконання рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Згідно частини 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Аналіз частини 11 статті 265 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що вказаною нормою процесуального права визначено порядок виконання судового рішення органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду в якому на підставі частини 10 статті 265 ЦПК України зазначено про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту його виконання, а тому зазначення такого порядку в резолютивній частині рішення є помилковим.

З огляду на вказане, резолютивна частина судового рішення у вказаній частині підлягає зміні відповідно до правил частини 10 статті 265 ЦПК України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку нарахування відповідних відсотків та пені до моменту його виконання змінити, виклавши її в наступній редакції.

Пеню та три відсотків річних слід нараховувати за період з 03 листопада 2020 року до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року в частині визначення порядку нарахування відповідних відсотків та пені до моменту його виконання змінити, виклавши її в наступній редакції.

Пеню та три відсотки річних нараховувати за період з 03 листопада 2020 року до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

В решті рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.Б. Перепелюк