Провадження №2/756/706/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Демченко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, у якому просив визнати, що частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а також позивача - ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становили у кожного по 1/3 частині квартири. Крім того, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що відповідно до договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого на Київській універсальній біржі позивач та його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули у власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 45,10 кв.м., в тому числі житловою - 27,4 кв.м.

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та його батькам - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

В Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №627/2012. Спадкоємцями І черги по закону, які прийняли спадщину, є позивач ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_2 . При цьому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з тим, що квартира перебувала у спільній сумісній власності і частки співвласників не були визначені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що він єдиний спадкоємець за законом до майна померлої матері, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не визначено частки в спільному праві власності на квартиру.

За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду пояснення, у яких просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вислухавши пояснення позивача судом встановлено наступне.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого на Київській універсальній біржі позивач ОСОБА_1 та його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули у власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 45,10 кв.м., в тому числі житловою - 27,4 кв.м.

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та його батькам - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 па праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить па праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

З огляду на зазначене, оскільки співвласників нерухомого майна троє (3) осіб, частки кожного з них у спільному сумісному майні відповідно складають по 1/3 частині.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу щодо майна померлого за № 627/2012. Спадкоємцями І черги по закону, які прийняли спадщину, є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.56-68).

При цьому, підставою відмови за Постановою державного нотаріуса від 28.11.2019 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 було відсутність виділених (визначених) часток в спільному праві власності на квартиру (а.с. 67).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу щодо майна померлої за №1077/2019. Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 визнано позивача ОСОБА_1 (а.с.80).

При цьому, підставою відмови за Постановою державного нотаріуса від 28.11.2019 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 було відсутність виділених (визначених) часток в спільному праві власності на квартиру (а.с. 80).

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 26.04.1994 року зареєстрований та постійно проживав в квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини як із спадкодавцем ОСОБА_3 так із спадкодавицею ОСОБА_2 , крім того подавав заяви про прийняття спадщини, а отже прийняв спадщину після смерті останніх.

Більше того, зі змісту Постанов державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, як щодо майна померлого ОСОБА_3 так і щодо майна померлої ОСОБА_2 , підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії було саме невизначеність часток в спільному праві власності на квартиру.

З огляду на зазначене, державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори не заперечувалося право спадкоємця на отримання спадщини, однак виникло питання щодо визначення частки спадкодавця у майні, а отже, на думку суду, право власності ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 не оспорюється та не ставиться під сумнів і має бути оформлене нотаріальною конторою після визначення часток співвласників, в тому числі спадкодавців у спільному праві власності на квартиру.

За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у задоволенні його вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки після встановлення часток співвласників, в тому числі спадкодавців, у спільному сумісному майні ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори для вирішення питання про оформлення за ним права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 328, 355, 368, 1258, 1259, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, - задовольнити частково.

Визнати, що частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становлять у кожного по 1/3 частині квартири.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук