Справа № 345/2616/21
Провадження № 22-з/4808/102/21
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б.О.
Суддя-доповідач Горейко
У Х В А Л А

14 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Манелюк Наталії Ярославівни протиправними та скасування постанови про накладення арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк на подання скарги та відмовлено у задоволенні його скарги про визнання дій старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Манелюк Наталії Ярославівни протиправними та скасування постанови про накладення арешту.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року скасовано. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Манелюк Наталії Ярославівни протиправними та скасування постанови про накладення арешту закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 про його право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій, посилаючись на те, що поза увагою апеляційного суду залишилось питання розподілу судових витрат, так як провадження у справі закрито і це відбулося не з його вини, просить ухвалити додаткове рішення про стягнення у його користь за рахунок бюджетних асигнувань сплаченого ним судового збору у розмірі 454 грн.

Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями частини 4 статті 270 ЦПК України та зважаючи на відсутність необхідності викликати учасників справи в судове засідання, вирішив розглядати заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Вказаною нормою закону передбачено тільки два випадки, за яких суд розподіляє судові витрати (в тому числі судовий збір) і ними є, по-перше, відмова у задоволенні скарги (у такому випадку судові витрати покладаються на заявника), по-друге, задоволення скарги (у цьому випадку витрати покладаються на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця).

Враховуючи, що провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 було закрито, зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не постановляв судове рішення ні про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, ні про її задоволення, тому у суду апеляційної інстанції не було підстав для розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги. Отже, безпідставним є посилання ОСОБА_1 у заяві на те, що поза увагою апеляційного суду залишилось питання розподілу судових витрат.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 було закрито, то він має право на повернення сплаченого судового збору за подання скарги на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір». Так, пунктом 5 частини першої вказаної статті передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Як видно, однією із обов`язкових умов для повернення судового збору у випадках, передбачених статтею 7 Закону України «Про судовий збір» є відповідне клопотання особи. Проте, суд апеляційної інстанції не може застосувати положення вказаної норми закону та повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір, оскільки останній не звертався до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору, а подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у задоволенні якої, суд дійшов висновку, що слід відмовити.

Керуючись статтями 270, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський