Провадження № 2/127/5682/21
УХВАЛА

20 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суду Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 07 липня 2021 року у розмірі 70926 доларів 30 центів США.

Згідно із позовною заявою предметом звернення до суду позивача є стягнення заборгованості за договором позики.

У розписці від 07 липня 2021 року, яка надана позивачем на підтвердження укладення договору позики, місце виконання договору або особливості виконання, з якими пов`язано певне місце зазначено не було. Кінцевий строк погашення позики 07 липня 2021 року.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом отримано відповідь на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Згідно відомостей Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі, якщо виходити з положень статті 532 ЦК України, місцем виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором позики є місце проживання кредитора, то, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких із урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. Договір позики не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місяці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 216/3976/15-ц (провадження № 61-16190св18) та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №344/16135/19 (провадження №61-1688св20).

Суд критично оцінює посилання заявника на норму матеріального права як на підставу для застосування положень частини восьмої статті 28 ЦПК України, відповідно до якої, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Зазначена норма містить виключний перелік випадків, за наявності яких, позовна заява може бути подана до суду на вибір заявника, і розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на те, що сторонами в договорі позики не було визначено місце виконання спірного зобов`язання, зміст договору не свідчить, що його виконання можливе лише за конкретною адресою або у певному місці, параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України не передбачено територіальну юрисдикцію (підсудність) за домовленістю між сторонами, тобто договірну підсудність, відтак підсудність цієї справи визначається за загальними правилами підсудності, а саме за зареєстрованим місцем проживання відповідача Вінницькому районному суду Вінницької області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, яка за правилами загальної територіальної підсудності (за зареєстрованим місцем проживання відповідача) підсудна іншому суду, при цьому відсутні підстави для застосування правил альтернативної підсудності, суд дійшов висновку, що дана позовна заява не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області та підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передати за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, Вінницька область).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна