ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7292/21 Справа № 212/6554/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6554/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Віданова Олена Василівна, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року, яке ухвалене суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 травня 2021 року -,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 (на теперішній час ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи служба у правах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації та орган опіки та піклування Покровської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 (на теперішній час ОСОБА_1 ) зазначила, що з вересня 2016 року по липень 2018 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 . Від цих відносин в них народилася донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 2018 року та до теперішнього часу ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток з моменту народження, не вітає зі святами. Також відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки у встановленому рішенням суду розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 49 361 гривень 01 копійки.

На теперішні час позивачка перебуває у шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_5 . Дитина позивачки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у повноцінній сім`ї, між чоловіком позивачки і дитиною склалися гарні стосунки.

Позивачка вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від батьківських обов`язків, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у правах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації та орган опіки та піклування Покровської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та покладено на орган опіки та піклування Покровської районної в місті ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзіпозивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Віданова О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, рішення є незаконним та необґрунтованим.

Позивачка зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що заборгованість по аліментам у відповідача виникла з квітня 2019 року, тобто задовго до того моменту, коли відповідача було засуджено до позбавлення волі.

Звертає увагу апеляційного суду на той факт, що відповідач, маючи ще одну дитину від іншого шлюбу, постійно маніпулює наявністю двох дітей, з метою формування обставин, що пом`якшують покарання під час проваджень у кримінальних справах, про що свідчать вироки відносно відповідача.

Вважає, що відповідач дійсно не бажає розривати зв`язки з дитиною, проте, не з метою участі у вихованні та утриманні дитини, а лише з однією метою - мінімізація покарання у кримінальних справах, при цьому повністю нехтує інтересами дитини.

Вказує, що при винесені оскаржуваного рішення судом першої інстанції взагалі не було враховано інтересів дитини. Так, не враховано, що відповідач веде асоціальний спосіб життя, систематично приймає наркотики, впродовж спільного проживання, а також після припинення шлюбних відносин, відповідач демонструє типову поведінку наркозалежної особи. Вказані обставини не враховані судом першої інстанції, проте, мають дуже важливе значення та можуть бути дуже небезпечними для фізичного, психічного здоров`я малолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав, на думку позивачки, є насамперед способом захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 та її представника - адвоката Віданову О.В., які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Стехальську А.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , в графі свідоцтва про народження «батьки», батьком зазначено - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , актовий запис 321 (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7-8).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.07.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частин з усіх його видів доході щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2019 року і до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 02.09.2019 року( а.с.10-13).

ОСОБА_3 18 серпня 2020 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_1 » ( а.с.16).

Згідно довідки № 39541 від 03.08.2020 року, виданою Покровським ВДВС у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 01 серпня 2020 року, має заборгованість по сплаті аліментів на доньку відповідно до виконавчого провадження АСВП № 60905818, відкритого 18.12.2019 року про виконання виконавчого листа № 753/8299/19, виданого 25.09.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів, який пред`явлено до примусового виконання 18.12.2019 року, у розмірі 49 361 грн. 01 коп. ( а.с.9).

Згідно з характеристикою, наданою Дошкільним навчальним закладом (Ясла-садок) № 210 Дарницького району міста Києва від 28.09.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано в І молодшу (ясельну) групу № 8 дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 210 з 10 червня 2020 року. До закладу освіти дівчину приводила та забирала мати ОСОБА_3 . Батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся у закладі, чи поряд з дитиною (а.с.53).

Відповідно до довідки за вих. № 20 від 20 березня 2019 року, виданою ТОВ «АРЖОС» ОСОБА_3 працює на посаді офіціанта у ТОВ «АРЖОС» та з 20.04.2018 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно НАКАЗУ № 15-к від 20.04.2018 року ( а.с. 55).

Органом опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, надано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » за № 7/01-29/3670 від 20.10.2020 року, в якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що він не виконує своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання доньки, не готує її до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та має судимість за ст. 309 КК України, не працює та має заборгованість зі сплати аліментів (а.с.65).

Відповідно до висновку № 101-1263/02 від 22.02.2021 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації, за доцільним позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що він свідомо ухиляється від батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про її стан здоров`я ( а.с.159-160).

У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 04.02.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У неї є власна кімната, обладнана меблями. Для дитини створені належні умови для проживання, розвитку, навчання та відпочинку ( а.с. 161).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Враховуючи, що визначальною обставиною, яка має значення для вирішення цього спору, є інтереси дитини, а інтересам дитини найкраще відповідатиме збереження її зв`язків з сім`єю, в тому числі і з батьком, суд першої інстанції вважав, що позбавлення батьківських прав є передчасним без попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, в зв`язку з чим, попередив відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклав на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем у відношенні дитини, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Крім того, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Також, позивачкою не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Крім того, наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення особи батьківських прав, в зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивачки щодо наявності у відповідача заборгованості по аліментам.

Незацікавленість батька, життям дитини, його необізнаність про стан її здоров`я не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд першої інстанції правильного дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав, не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Віданова Олена Василівна, - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: