Постанова

Іменем України

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 359/2794/14-ц

провадження № 61-18746св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт, дії якого оскаржуються, - головний державний виконавець Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тридід Катерина Олегівна,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(письмового провадження) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2020 року в складі судді Журавського В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року в складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Кравець В. А., Махлай Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Бориспільського міжрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Бориспільський МР ВДВС ГТУЮ у Київській області) Тридід К. О., в якій просив: визнати незаконними та скасувати постанову і акт головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 44886179 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме земельну ділянку, площею 0,2515 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконною та скасувати постанову і акт головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 16 серпня 2018 року у виконавчому провадженні № 44886179 про передачу майна стягувача в рахунок погашення боргу, а саме житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги зазначав, що постановою старшого державного виконавця Бориспільського МР ДВС ГТУЮ у Київській області Потерпайло К. Р. відкрито виконавче провадження № 44886179 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 532 514, 66 грн.

Постановою старшого державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, в рамках виконавчого провадження № 44886179 було передано майно стягувачу, а саме земельну ділянку, кадастровий номер :01:013:0081, площею 0,2515 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок часткового погашення заборгованості шляхом заліку забезпечених вимог за початковою ціною 377 020, 00 грн.

Окрім того, постановою старшого державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 16 серпня 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження № 44886179 було передано стягувачу житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заліку забезпечених вимог за початковою ціною 435 518,00 грн.

Зазначені постанови державного виконавця є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Так, оскаржувана постанова від 18 березня 2019 року про передачу майна (земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0081) стягувачу в рахунок погашення боргу з рамках виконавчого провадження № 44886179 є незаконною, оскільки прийнята державним виконавцем щодо майна, право власності на яке не зареєстровано та йому не належить, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. від 09 квітня 2019 року, відповідно до якої право власності на земельну ділянку на боржника ОСОБА_1 належним чином не зареєстровано.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0081 була оцінена в 538 600,00 грн та виставлена на електронні торги. Її реалізацією займалось ДП «СЕТАМ». 11 лютого 2019 року торги не відбулись через відсутність допущених учасників торгів. До відділу надійшла заява стягувана про передачу нерухомого майна - земельної ділянки, в рахунок часткового погашення заборгованості шляхом заліку своїх забезпечених вимог за початковою ціною 377 020,00 грн. Відомостей про проведення повторних торгів, що передбачено частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова не містить. Незрозуміло, як старший державний виконавець Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. В. провела оцінку земельної ділянки та виставила її на електронні торги за умови, що на ній знаходиться житловий будинок, право власності на який оформлено на третю особу. За таких умов реалізація земельної ділянки є неможливою. Крім цього, державним виконавцем були порушені вимоги частини восьмої статті 61 України «Про виконавче провадження».

Постанова від 16 серпня 2018 року про передачу стягувачу житлового будинку та господарських будівель і споруд в рахунок погашення боргу є незаконною, оскільки під час її прийняття старшим державним виконавцем були порушені вимоги частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Як вбачається з відповіді Вишеньківської сільської ради від 09 вересня 2015 року №02-32-1080 за ним зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:005:0626, :01:013:0081. На земельній ділянці з кадастровим номером 220881301:01:013:0081, на відміну від земельної ділянки з кадастровим номером 220881300:03:005:0626, знаходиться приватний будинок.

Державним виконавцем було оцінено та передано для реалізації житловий будинок без земельної ділянки. Не надала державний виконавець інформації про осіб, зареєстрованих у будинку, що виставлявся на продаж.

Посилаючись на порушення своїх прав та незаконність рішень державного виконавця, ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2020 року, з урахуванням ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2020 року про виправлення описки, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 44886179, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0081 площею 0,2515 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано акт головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року у виконавчому провадженні №44886179, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0081 площею 0,2515 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні вимог скарги в іншій частині відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості державним виконавцем було встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутні грошові кошти для задоволення вимог стягувача. Виявлено майно у боржника - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Майна попередньої черги не виявлено. Електронні торги з реалізації зазначеного майна тричі не відбулися, після чого стягувач ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про передачу їй нереалізованого майна в рахунок часткового погашення заборгованості. Оскільки при передачі нереалізованого майна (спірного домоволодіння) не встановлено порушень з боку державного виконавця, вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Скарга в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанови і акту державного виконавця про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу земельної ділянки підлягає задоволенню, оскільки в рахунок погашення боргу стягувачу було передано земельну ділянку, кадастровий номер :01:013:0081, площею 0, 2515 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку за боржником ОСОБА_1 не було зареєстровано.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2020 року скасовано в частині визнання незаконними і скасування постанови та акту головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 44886179 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0081, площею 0,2515 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що згідно відповіді Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 07 вересня 2018 року № 02-32-1894 на запит державного виконавця, згідно облікових даних Вишеньківської сільської ради за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0081, площею 0,2515 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-3961 від 09 грудня 2009 року.

Факт отримання в грудні 2009 року свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку боржник визнав.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку.

Матеріали справи не містять доказів, що свідоцтво про право на спадщину визнано недійсним.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 не доводив обставин того, що йому не належить земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а лише вказував на те, що свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку не зареєстровано. Однак відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також у порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05 березня 2009 року № 1066-VI, документами, якими може посвідчуватися право власності на землю з 02 травня 2009 року є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину. Оскільки ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку 09 грудня 2009 року, отримання державного акту на право власності на земельну ділянку не є обов`язковим.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив: скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2020 року в частині відмови в задоволенні вимоги скарги про визнання незаконними та скасування постанови і акту державного виконавця від 16 серпня 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року в повному обсязі; ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

В обґрунтування касаційної скарги зазначав, що в оскаржуваній постанові апеляційного суду відсутні обґрунтування висновків про те, що державний виконавець діяв відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» при накладенні арешту тільки на будинок та не наклавши арешт на земельну ділянку.

Оскільки в матеріалах справи відсутній висновок експерта про оцінку вартості майна, оскаржувані рішення в порушення вимог частини шостої статті 81 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях.

Суд не надав належної оцінки тому, що для проведення третіх торгів була замовлена та здійснена оцінка будинку, а право власності на підставі оскаржуваного акту передано на домоволодіння. Відсутність в матеріалах справи висновку про оцінку вартості майна позбавляє можливості встановити, що фактично увійшло до складу оціненого майна, чи були оцінені прибудинкові споруди. Також не надана оцінка тому, що торги з реалізації будинку тривали більше двох років.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 509/327/17-ц (провадження № 61-11736св18), від 01 серпня 2019 року в справі № 753/14447/13-ц (провадження № 61-10393св19), від 14 лютого 2018 року в справі № 759/2467/15-ц (провадження № 61-2893св18).

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі й витребувано її матеріали з Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

17 березня 2021 року справа № 359/2794/14-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що на виконанні у Бориспільському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувало зведене виконавче провадження № 52818328 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості на загальну суму 903 285,66 грн. Дане виконавче провадження відкрите на підставі наступних документів: 1) виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду № 2/359/751 від 29 квітня 2016 року про стягнення заборгованості в сумі 370 771,00 грн (стягнуто в процесі виконання 279 023,34 грн згідно акту передачі майна від 18 березня 2019 року), АСВП № 51149957; 2) виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду №2/359/1194 від 31 липня 2014 року про стягнення заборгованості у сумі 532 514,66 грн, АСВП № 44886179. Виконавче провадження АСВП № 44886179 закінчено 22 березня 2019 року у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Згідно відповіді Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 09 вересня 2015 року №02-32-1080 на запит державного виконавця ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має в приватній власності домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане домоволодіння згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 134578606 від 16 серпня 2018 року належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-1362 від 10 липня 2007 року, виданого Бориспільською державною нотаріальною конторою.

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 21 січня 2015 року на вищевказане домоволодіння державним виконавцем накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Постановою державного виконавця про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 08 червня 2015 року у ВП № 44886179 призначено ТОВ «Українська експертна група» експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2/359/1194 від 31 липня 2014 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 532 514,66 грн.

Згідно експертного висновку з незалежної оцінки майна ТОВ «Українська Експертна Група» від 18 серпня 2015 року вартість домоволодіння становить 678 898,00 грн.

Оцінка вартості домоволодіння ні боржником, ні стягувачем не оскаржувалася.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем була встановлена відсутність грошових коштів у боржника ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача. Виявлено майно - домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Майна попередньої черги не виявлено.

Електронні торги з реалізації вищевказаного домоволодіння здійснювались ДП «СЕТАМ».

Тричі електронні торги було визнано такими, що не відбулися, на підставі відсутності допущених учасників торгів.

30 березня 2018 року до Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про передачу їй нереалізованого майна в рахунок часткового погашення заборгованості.

Постановою старшого державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 16 серпня 2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження № 44886179 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 532 514, 66 грн було передано стягувачу житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заліку забезпечених вимог за початковою ціною 435 518, 00 грн, про що старшим державним виконавцем Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К.О. складено відповідний акт.

09 квітня 2019 року за стягувачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, надвірні господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 07 вересня 2018 року № 02-32-1894 на запит державного виконавця, згідно облікових даних Вишеньківської сільської ради за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0081 площею 0,2515 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-3961 від 09 грудня 2009 року.

З наданої ДП «СЕТАМ» інформації щодо реалізації земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0081, вбачається, що тричі проведені електронні торги з реалізації зазначеної земельної ділянки визнано такими, що не відбулися, на підставі відсутності допущених учасників торгів.

18 березня 2019 року до Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про передачу їй нереалізованого майна (земельної ділянки) в рахунок часткового погашення заборгованості.

Постановою старшого державного виконавця Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О. від 18 березня 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження № 44886179, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 532 514,66 грн, в рахунок погашення боргу було передано стягувачу земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0081 площею 0,2515 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок часткового погашення заборгованості шляхом заліку забезпечених вимог за початковою ціною 377 020,00 грн.

09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дідок С. І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в блоці права власності відомостей про попереднього власника - боржника ОСОБА_1 , так як право власності на вказану земельну ділянку належним чином не було зареєстровано.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

ОСОБА_1 оскаржив дії державного виконавця в контексті незаконності відчуження належних йому земельної ділянки та домоволодіння в рахунок погашення боргу. Незаконність дій державного виконавця пов`язується з переходом права власності на його майно до стягувача.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом (частина перша статті 62 цього Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений частиною шостою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», у якій визначено, що уразі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 згаданого Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт.

При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналогічні положення закріплені в статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII) процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

У справі, що переглядається, предметом скарги є дії та рішення державного виконавця щодо винесення постанов та складення актів про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Враховуючи, що вимоги скарги на дії та рішення державного виконавця щодо винесення постанов та складання актів про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу спрямовані на втрату чинності цих документів, які пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав стягувача є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі інших стягувачів, боржника та державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Тому зазначені вимоги скарги мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у зв`язку із цим скарга на рішення державного виконавця підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року в справі № 569/12688/18 (провадження № 61-4813св19), від 26 травня 2021 року в справі № 727/2176/20 (провадження № 61-2503св21).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 569/12688/18 (провадження № 61-4813св19), від 26 травня 2021 року в справі № 727/2176/20 (провадження № 61-2503св21) колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувані судові рішення судові першої та апеляційної інстанції скасувати та залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Тридід К. О.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тридід Катерини Олегівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

СуддіН. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов