22-ц/804/1993/21
222/1595/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року місто Маріуполь

справа № 22/1595/20

провадження № 22-ц/804/1993/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Мальцевої Є.Є., Попової С.А.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

сторони:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи - Нікольська селищна рада Нікольського району Донецької області, Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Майшмаз Сергій Федорович,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, на рішення Володарського районного суду Донецької області у складі судді Доценко С.І. від 20 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 1987 року по 03 листопада 2020 року. Необхідність встановлення факту заявниця обґрунтувала бажанням прийнятя спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1979 року по 1987 рік, мають двох спільних дітей.

В 1987 році шлюб розірвали, але продовжили проживати однією сім`єю, як в Російській Федерації, громадянами якої вони є, так і в Україні.

Доки працювали, проживали в Російській Федерації разом, вели спільне господарство, вирішували побутові проблеми, мали сумісне майно, сімейний бюджет, робили заощадження, їздили на відпочинок, виховували дітей.

До 2013 року ОСОБА_2 постійно мешкав в Російській Федерації, а після того як оформив пенсію за вислугою років почав частіше перебувати на території України з метою приведення їх житлового будинку до ладу.

Заявниця продовжувала працювати в Російській Федерації, але ж у відпустку приїздила до чоловіка в Україну, який також приїздив на свята до Російської Федерації.

Кожного дня вони спілкувались за допомогою інтернет-зв`язку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а тому заявниця просить суд визнати факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 20 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Нікольська селищна рада Нікольського району Донецької області, Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Майшмаз Сергій Федорович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовлено.

Суд першої інстанції, виходив з того, що заявником не надано беззаперечних доказів на підтвердження проживання однією сім`єю без шлюбу не менш як п`ять років на момент смерті спадкодавця, яке б давало право заявниці отримати статус спадкоємця четвертої черги. Факт її реєстрації спільно зі спадкодавцем становить 2 роки та не підтверджує проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини та ведення спільного господарства.

Судом, зі слів заявниці, встановлено, що спадкодавець зареєстрований за постійним місцем проживання в Російській Федерації за однією адресою із донькою, яка за законом є спадкоємцем першої черги, і яка не пропустила строк для прийняття спадщини, не відмовилась від неї в установлений законом строк. А тому встановлення факту, про який просить заявниця не породжує для неї будь-яких юридичних наслідків, виходячи із встановленої ст. 1258 ЦК України черговості спадкування за законом та наявності спадкоємців першої черги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24 червня 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко К.О., подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи осіб, яка подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 через різний строк виходу на пенсію та незалежних від них обставин деякий час мешкали в різних країнах, однак їх відносини чоловіка та дружини не змінились, вони продовжували вирішувати спільні побутові проблеми, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, та інше.

Після смерті ОСОБА_2 саме заявниця понесла витрати, пов`язані із похованням та поминами, проте, на час смерті мала знаходитись на території Російської Федерації, оскільки проходила лікування.

Заявниця має намір прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , тож просить апеляційний суд визнати, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, з 1987 року по 03 листопада 2020 року.

Доводи інших учасників справи

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Ткаченко Т.Б.

Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху, заявнику запропоновано сплатити судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 серпня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 10 серпня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Мальцева Є.Є., Попова С.А.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 листопада 2020 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 03 грудня 2020 року, відповідно до якого заявником про смерть є ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця по АДРЕСА_1 . (а.с. 7, 32).

Відповідно до копії рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 січня 2010 року за ОСОБА_2 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 зазначений власником домоволодіння АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 30 серпня 2013 року (а.с.13).

Відповідно до копії будинкової книги будинку АДРЕСА_1 встановлено, що власником будинку зазначений ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 11 січня 2010 року. В зазначеному будинку, окрім власника, зареєстрованого з 17 липня 2015 року, зареєстровані на момент його смерті ОСОБА_3 (з 22 квітня 2015 року) та ОСОБА_1 з 23 липня 2018 року (а.с.9-10, 11-12,13).

З довідки Головного центу обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 09 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала за межами України з 02 серпня 2020 року (а.с. 37).

Відповідно до наданої заявницею копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 1987 року по 29 серпня 2018 року працювала за безстроковим трудовим договором на підприємствах Російської Федерації в м. Мегіон.

Судом встановлено, що спадкодавець в 2010-2013 році проживав в Україні, що підтверджено документами про оформлення права власності на будинок та з 2015 році зареєстрований разом з іншою жінкою - ОСОБА_3 в домоволодінні АДРЕСА_1 , яка зі слів свідків та самої заявниці не є кровною родичкою померлого.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, Нікольська селищна рада подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Судом встановлюються факти, які мають юридичне значення, а саме суд встановлює обставини, з якими пов`язуються виникнення, зміна, чи припинення правовідносин.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Згідно з роз`яснень, викладених у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншої особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки з уповноважених органів про спільне проживання та ведення господарства.

ОСОБА_1 заявила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1258 ЦК України встановлено черговість спадкування за законом. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, відмови від її прийняття .

Відповідно до ст.1264 ЦК України лише у четверту чергу отримують право на спадкування особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області і відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 03.12.2020 року заявником про смерть є ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою реєстрації ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 11.01.2010 року за ОСОБА_2 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 і відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником вищевказаного домоволодіння, де з 17.07.2015 року зареєстрований ОСОБА_2 , та на момент його смерті зареєстровані ОСОБА_3 з 22.04.2015 року та заявниця ОСОБА_1 з 23.07.2018 року.

Відповідно до довідки Головного центу обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 09.12.2020 року заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала за межами ї України з 02.08.2020 року. (а.с. 37).

Суд встановив, що з 1987 по 29.08.2018 року заявниця працювала за безстроковим трудовим договором на підприємствах Російської Федерації в м. Мегіон, а ОСОБА_2 в 2010-2013 роках проживав в Україні, що підтверджено документами про оформлення права власності на будинок та з 2015 році зареєстрований разом з іншою жінкою - ОСОБА_3 в домоволодінні АДРЕСА_1 , яка зі слів свідків та самої заявниці не є кровною родичкою померлого.

В ході судового розгляду встановлено, що заявниця не перебувала в шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_2 , є громадянкою Російської Федерації, до 2018 року постійно працювала в Тюменьскій області РФ, має посвідку на проживання в Україні та зареєстрована в Україні спільно зі спадкодавцем лише з 23.07.2018 року.

В той же час спадкодавець має постійну реєстрацію в Україні с липня 2015 року і до його реєстрації в новоствореному будинку з 22.04.2015 року по день смерті спадкодавця, за адресою спадкодавця зареєстрована інша жінка ОСОБА_3 , яка не є кровною родичкою померлого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця не проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, а перебувала за межами України, а її доводи про перебування в цей період на лікуванні в Російській Федерації не знайшли свого підтвердження доказами.

Допитані судом першої інстанції свідки пояснили, що заявниця проживала зі спадкодавцем лише коли приїжджала у відпустку (тобто не постійно), з пояснень заявниці в Російській Федерації спадкодавець був зареєстрований разом з донькою, яка після смерті батька прийняла спадщину в Російській Федерації, а ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою.

З урахуванням встановлених у справі обставин, досліджених доказів апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником ОСОБА_1 не надано беззаперечних доказів на підтвердження проживання її з ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу не менш як п`ять років на момент смерті останнього, яке б давало їй право отримати статус спадкоємця четвертої черги. Факт її реєстрації спільно зі спадкодавцем становить 2 роки та не підтверджує проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини та ведення спільного господарства.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано послався, що донька спадкодавця, яка за законом є спадкоємцем першої черги і яка не пропустила строк для прийняття спадщини, не відмовилась від неї в установлений законом строк, а тому встановлення факту, про який просить заявниця, не породжує для неї будь-яких юридичних наслідків, виходячи із встановленої ст.1258 ЦК України черговості спадкування за законом та наявності спадкоємців першої черги.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в заяві, що була предметом дослідження в судовому засіданні, та не спростовують обгрунтованих та правильних висновків суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факу проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та судове рішення апеляційної інстанції не надано.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді Є.Є. Мальцева

С.А. Попова