Справа №265/8037/21
Провадження №2/265/1710/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/8037/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Олійник Олег Іванович, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Боденко Д. О., звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись в його обґрунтування на те, що 22 травня 2021 року приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна видала виконавчий напис № 36623 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 27104,72 грн. Вважаючи такий виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, зазначав, що 22 лютого 2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 визнано незаконними положення п. 1, 2 Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, в частині норм, що передбачали стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин без нотаріального посвідчення таких договорів. Постановою від 20 червня 2018 року Велика Палата Верховного суду відмовила у задоволенні заяви про перегляд такого рішення. Позивач зазначав, що відповідач не міг дотриматися вимог щодо надання приватному нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору про надання кредиту, оскільки кредитний договір був без нотаріального посвідчення. Крім того відповідач не довів безспірності заборгованості, оскільки позивач не має боргу перед відповідачем. Таким чином через порушення процедури видачі виконавчого напису просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 36623 від 22 травня 2021 року приватного нотаріуса Грисюк О. В., стягнувши з відповідача на користь позивача понесені ним витрати з оплати судового збору у загальній сумі 1362 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився.

Представник позивача, адвокат Боденко Д. О., у судовому засіданні, підтримуючи заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, внаслідок чого просив суд задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

Представники відповідача, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», у судове засідання не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

Треті особи, приватний нотаріус Грисюк О. В. та приватний виконавець Олійник О. І., у судове засідання також не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що 22 травня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Грисюк Олена Василівна , видала на підставі п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис, реєстр № 36623, за яким з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № 651651882 від 8 червня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником якого за договором від 6 жовтня 2020 року № 102 є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником якого за договором від 5 серпня 2020 року № 05/0820-01 та реєстром прав вимоги № 5 від 16 квітня 2021 року є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на користь відповідача звернуто стягнення на заборгованість за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року на суму 25904,72 грн., а також 1200 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача в загальному розмірі 27104,72 грн.

Суд також встановив, що на підставі заяви представника стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області, Олійник О. І, було 7 липня 2021 року постановою було відкрито виконавче провадження № 66007749 про примусове виконання виконавчого напису нотаріусу Грисюк О. В. від 22 травня 2021 року, реєстр № 36623.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого «Переліку документів» «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14.

Натомість, суд встановив, що договір кредитування № 651651882 від 8 червня 2020 року, укладений позивачем із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», приватним нотаріусом Грисюк О. В. було видано 22 травня 2021 року спірний виконавчий напис, реєстр № 36623.

Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості.

Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17.

Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис:

1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення;

2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Грисюк О. В. процедури вчинення виконавчого напису від 22 травня 2021 року, реєстр № 36623, за яким з ОСОБА_1 за кредитним договором № 651651882 від 8 червня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 27104,72 грн., то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О. В. від 22 травня 2021 року, реєстр № 36623.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.

Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Суд встановив, що позивачем було сплачено судовий збір при звернені до суду із позовом у розмірі 908 грн., а також сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., що загалом складає 1362 грн.

Також понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. підтверджується договором від 28 вересня 2021 року про надання правничої допомоги адвокатом Боденко Д. О., детальним описом робіт від 28 вересня 2021 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 28 вересня 2021 року, квитанцією про оплату послуг на суму 4000 грн., ордером № 1070363 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29 серпня 2018 року.

Суд на підставі переліченого обґрунтування, розглядаючи матеріали справи, врахував кількість сторінок позовної заяви, складеної адвокатом позивача, наявність заяв про забезпечення позову та про витребування доказів по справі, участь представника у судовому засіданні по справі.

Також судом було взято до уваги зміст й обсяг обґрунтування поданого адвокатом позивача в інтересах ОСОБА_1 позову, кількість долучених до позовної заяви доказів, їх належність до предмету доказування по справі.

При цьому суд спів ставив розмір заявлених у спірному виконавчому написі вимог відповідача до понесених по справі витрат позивачем, що дорівнює майже 15% від таких вимог ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Таким чином, з огляду на зазначені норми процесуального права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також були дотримані критерії розумності їх вартості, виходячи з обставин справи.

Отже, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката Боденко Д. О. у розмірі 4000 грн. та на сплату судового збору в загальному розмірі 1362 грн. підлягають стягненню в повному обсязі з відповідача на користь ОСОБА_1 , як такі, що були доведені в суді відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Олійник Олег Іванович, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною, реєстр № 36623, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» звернуто стягнення боргу в сумі 25904,72 грн. та 1200 грн. за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн., а загалом судові витрати в сумі 5362 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», , розташоване в м. Києві по вул. Хоткевича Гната 12 офіс 177.

Третя особа: приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, Києво-Святошинський районний нотаріальний округ Київської області, розташована в м. Вишневе Києво-Святошинський району Київської області по вул. Європейській 11 кв. 2.

Третя особа: приватний виконавець Олійник Олег Іванович, виконавчий округ Донецької області, розташований в м. Краматорську по вул. Ярослава Мудрого 48-Г.

Суддя