ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3633/21 Справа № 408/6954/12 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у м. Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що 13.07.2002 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис 247. (т. 1 а.с. 19).

На час реєстрації шлюбу у власності позивача ОСОБА_1 була чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки VW Polo Classic 2000 року випуску. Після реєстрації шлюбу відповідачса було прийнято на роботу ПП «Восход» співвласником якого є мати позивача - ОСОБА_4 .

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 18), донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 18А)..

23.12.2003 року в перод шлюбу за кошти матері позивача- ОСОБА_4 було придбано металевий гараж, 10.11.2005 року автомобіль марки BMW 3181/E90 Citi Style, 13.05.2008 року земельна ділянка за межами с. Синевур ур. «Стинка» у Міжгірському районі. Крім того за кошти ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 придбано домоволодіння у АДРЕСА_2 та житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Наявність у ОСОБА_4 грошових коштів на придбання вказаного вище майна підтверджується довідкою з ПП «Восход» про отримання співвласницею ОСОБА_4 дивідендів у розмірі 11357530,00 грн. проте відповідачем не надано суду доказів, що за час перебування у шлюбі він отримував дохід, відповідно до якого мав можливість приймати участь у придбані спірного майна. Навпаки, всупереч інтересам родини, відповідач спільні кошти у розмірі 17000,00 дол. США без відома позивача 14.11.2008 року дав в борг громадянину ОСОБА_7 строком до 06.07.2009 року, які до теперішнього часу не повернуті.

За таких обставин, на думку позивача ОСОБА_1 , вищезазначене майно не повинно визнаватись спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає розподілу, оскільки відповідач належним чином не дбав про матеріальне забезпечення їх сім`ї, передавав без відома та згоди позивачки у борг грошові кошти, чим завдав шкоди сім`ї, а також, враховуючи той факт, що на матеріальному утриманні позивачки знаходяться двоє спільних з відповідачем дітей, ОСОБА_1 вважає, що при вирішенні спору про поділ майна суд повинен відступити від засад рівності часток подружжя.

Після неодноразового уточнення позовних вимог в останній редакції від 19 травня 2017 року позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 вартістю 10125 грн.; житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 337545 грн.; земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011 вартістю 375000,00 грн.; домоволодіння у АДРЕСА_2 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ», вартістю 58884,00 грн.; екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , вартістю 60863,49 грн.; всього на суму 842417,49 грн.;

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на: збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 вартістю 10125 грн.; житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 337545 грн.; земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011 вартістю 375000,00 грн.; що у сукупності становить 3/7 частки івартості майна подружжя, всього на 722670 грн.

- в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_2 право приватної власності на: домоволодіння у АДРЕСА_2 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ», вартістю 58884,00 грн.; екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , вартістю 60863,49 грн.; всього на 119747,49 грн., що становить фактично 1/7 частку вартості спільного майна подружжя;

- стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати (том 3 а.с. 231).

У лютому 2013 року відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про подал майна подружжя.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що позивачкою ОСОБА_1 крім зазначеного в первісному позові майна, було набуто й інше нерухоме майно.

У зв`язку з чим, після неодноразового уточнення позовних вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння у АДРЕСА_2 , транспортний засіб легковий VОlKSWAGEN POLO 2000 року випуску, та транспортний засіб легковий BMW 3181/E90 2005 року випуску, транспортний засіб MERSEDES- BENZML350, 2011 року випуску.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на домоволодіння у АДРЕСА_2 , транспортний засіб легковий VОlKSWAGEN POLO 2000 року випуску, транспортний засіб легковий BMW 3181/E90 2005 року випуску, транспортний засіб MERSEDES- BENZML350, 2011 року випуску, в рівних частках по Ѕ кожному . Визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 15 220 740,70 грн. Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину грошових коштів в сумі 7610 370 грн. 35 коп. Зменшити частку ОСОБА_2 у праві власності на суму грошових коштів до 7223666,10 грн., які стягнути з ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , терті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про розподіл майна подружжя, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача та представника позивача, залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_2 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину:

- збірно-розбірного саморобного некапітального металевого гаражу, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житлового будинку садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_2 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватора марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину:

- збірно-розбірного саморобного некапітального металевого гаражу, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житлового будинку садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_2 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватора марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4914 гривень 65 копійок.

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що все майно було придбано на кошти матері позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Довідкою з ПП «Восход» про отримання співвласницею ОСОБА_4 дивідендів у розмірі 11 357 530,00 гривень.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, отримання доходу відповідно до якого мав можливість приймати участь у придбанні спірного майна.

За весь час перебування у шлюбі, відповідач не дбав про матеріальне забезпечення родини, передавав без відома та згоди позивачки у борг грошові кошти, зокрема 17000 доларів США відповідач ОСОБА_2 надавав в борг своєму знайомому, який до сих пір не повернутий, чим завдавав шкоди родині. Тому, на думку представника позивача спірне майно повинно бути визнано приватною власністю ОСОБА_1 , так як діти знаходяться на її утриманні та їм повинні бути забезпечені гідні умови життя.

У відзиві на апеляційну скаргу до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Соловей Д.Г. зазначає, що факт отримання значних доходів матір`ю позивачки ОСОБА_4 , ніяким чином не доводить того факту, що спірне майно придбано за її кошти, у зв`язку з чим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача- адвоката Вязанкіну Н.П., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис 247 (т. 1 а.с. 19).

Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 18), доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 18А).

В період шлюбу, 23.12.2003 року, укладено договір купівлі-продажу металевого гаражу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., відповідно до якого ОСОБА_1 було придбано збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж у кількості 1 штука, розміром 6 х 4 м, що розташований в м. Кривий Ріг у дворі будинку по АДРЕСА_3 22-го п/з`їзду (т.1 а.с. 55).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «22-го Партз`їзду» змінено на вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

11.08.2006 року укладено договір купівлі-продажу домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., відповідно до якого ОСОБА_1 придбала глинобитний житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., жилою площею 30,8 кв.м., Б-сарай, В-сарай, В п/д-погріб, Г-сарай, Д-літня кухня, Е-вбиральня, Ж-гараж, 1-2 огорожа, І-водоколонка, ІІ-замощення,що знаходиться в АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 71).

13.05.2008 року, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Шкелебей Л.В., відповідно до якого ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,6048 га, яка розташована на території Синевирської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, призначенням для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 14, 15, 16, 17).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2008 року №972 ВКК №430121, яка розташована за межами с. Синевир, ур. «Стинка» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, видано державний акт на право власності на земельну ділнку серії ЯВ №446813 про право власності ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,6047 га, (т. 1 а.с. 21-23).

Згідно договору дарування житлового будинку від 23.05.2011 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ( т. 3 а.с. 23-32)

Відповідно до інформаційної довідки ГУМВС України в Дніпропетровській області вих.. № 3-1061 від 01.03.2013 року , відповідно до комп`ютерної бази даних АІС «Дніпро-ДАІ» на ім`я ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль Mersedes-Benz ML350 д.н. НОМЕР_5 , чорного кольору, 2011 р.в. НОМЕР_6 (т.1 а.с. 113)

Згідно договору дарування транспортного засобу від 11.12.2012 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар автомобіль автомобіль Mersedes-Benz ML350 д.н. НОМЕР_5 , чорного кольору, 2011 р.в. НОМЕР_6 , тип ТЗ-легковий-універсал-В. (том 2 а.с. 61).

Крім того, із наявної у матеріалах справи копії Свідоцтва про реєстрацію машини відомо, що 03.10.2008 року, тобто під час перебування сторонами у шлюбі, за відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований екскаватор марки ЕО-4321А, 1987 року випуску (т. 1 а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 18.03.2010 року відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 173).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за сторонами право власності по 1/2 ідеальній частці кожного спірного майна за кожним та залишивши такий у їх спільній частковій власності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу розподілу майна, набутого сторонами у період шлюбу.

Відповідно до п.1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004року.

Враховуючи те, що спільне майно подружжя набуте як до 01 січня 2004 року, так і після, а тому правовідносини у справі регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сім'ю України та Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до положень ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «[…] майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Тобто ті, кошти, які отримує чоловік/дружина є їхньою особистою власністю лише в тому випадку, якщо їх отримання не було спрямовано на витрату в інтересах сім`ї.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0011, домоволодіння у АДРЕСА_2 ,екскаватор марки «ЕО-4321А»,придбано сторонами у період шлюбу, є їх спільною власністю, а тому частки позивача та відповідача як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним із них.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що все майно було придбано на кошти матері позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Довідкою з ПП «Восход» про отримання співвласницею ОСОБА_4 дивідендів у розмірі 11357530,00 гривень, оскільки, позивачем не надано доказів, що саме за кошти ОСОБА_4 , було придбано спірне нерухоме та рухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, отримання доходу відповідно до якого мав можливість приймати участь у придбанні спірного майна, колегія суддів до уваги не бере, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 передавав без відома та згоди позивачки у борг грошові кошти у сумі 17000 доларів США у зв`язку з чим, на думку представника позивача, спірне майно повинно бути визнано приватною власністю ОСОБА_1 , не є підставою для скасування рішення суду, оскільки позивачем не надано доказів походження даної суми.

Крім того, проживання дітей з позивачем, само по собі не є підставою для збільшення частки ОСОБА_1 у майні при його розподілі в розумінні ч. 2 ст. 70 СК України.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги до ухвалення судового рішення.

Враховуючи наведене, з позивача ОСОБА_1 на користь держави підлягає сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7200 гривень (4800 грн. - судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимоги майнового характеру, виходячи з оспорюваної суми 1 100 000 грн.)

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 7 200 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: