ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/237/20 Номер провадження 22-ц/814/2097/21Головуючий у 1-й інстанції Антонов А. А. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю,В., Чумак О.В.

секретар: Зеленська О.І.

за участю: позивача ОСОБА_1 ,представників позивача адв. Малофєєва А.І., адв. Маліченка Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малофеєва Артема Івановича

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: посадова особа Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області Лещенко Альберт Олексійович, про відшкодування моральної шкоди.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, зміненим у ході судового розгляду, до відповідачів, посилаючись на те, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 13.11.2019р. частково задоволений позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чутівської селищної ради та ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання рішення посадової особи протиправним; визнано рішення посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача цвинтаря ОСОБА_2 щодо здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з порушенням п.1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193, протиправним; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Чутівської селищної ради судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 31939,00грн; в решті заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відмовлено; дане рішення суду набрало законної сили 16.12.2019р.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що підставою для відшкодування йому моральної шкоди, на відшкодування якої він, згідно ст.23 ЦК України, має право, є протиправність дій ОСОБА_2 , наявність якої встановлена судовим рішенням від 13.11.2019 р., яким порушені права позивача.

Зазначає, що, внаслідок протиправного рішення ОСОБА_2 про підпоховання ОСОБА_4 , позивачу завдано значних моральних страждань та заподіяна моральна шкода, яка полягає у тім, що цим рішенням уражена пам`ять його бабусі, у нього погіршився стан здоров`я та змінився звичайний уклад життя, він тривалий час в судовому порядку доводив протиправність цього рішення та поніс значні фінансові затрати у зв`язку із захистом своїх прав.

Позивач зазначав, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України, відповідно до якої обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу Україна, а тому відповідачем у справі є саме Держава Україна в особі відповідачів. Моральна шкода, завдана органами місцевого самоврядування, є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, а тому кошти на відшкодування моральної шкоди, на підставі ст.1174 та 1176 ЦК України, підлягають стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

З урахуванням наведеного остаточно прохав:

- стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 108000грн;

- здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням позивачу правничої допомоги, на підставі доказів, доданих до позовної заяви та заяви про зміну предмета позову, у загальному розмірі 24527,40грн.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: посадова особа Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області Лещенко Альберт Олексійович, про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , представник якого у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Зазначає, що рішенням суду у справі №550/233/17 встановлено протиправність рішення посадової особи Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 щодо здійснення підпоховання між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки таке було здійснено з порушенням п.1.7. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання. Відтак, предметом доказування в межах розгляду даної цивільної справи є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю факту спричинення позивачу моральної шкоди, завданої указаним рішенням посадової особи Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 . При цьому, факт завдання моральної шкоди та розмір компенсації за спричинення такої в сумі 108000грн, встановлено Висновком експерта №505 від 31.03.2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Вважає, що місцевим судом було помилково відмовлено в задоволенні даного позову з підстав пред`явлення вимог до неналежного відповідача, оскільки належний, на думку суду, відповідач Чутівська селищна рада була залучена до участі у розгляді даної справи, а тому суд не був позбавлений можливості стягнути відповідні кошти з вказаної особи.

Зауважує, що ним документально підтверджено факт понесення судових витрат з оплати наданих послуг з правничої допомоги в сумі 5тис. грн., а тому такі кошти підлягають до стягнення з відповідача на його користь.

У судовому засіданні позивач та його представники доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення позивача та його представників приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, встановлено місцевим судом, та не заперечується сторонами, рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 13.11.2019 року по справі №550/233/17 (провадження №2-а/550/18/19) позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чутівської селищної ради та ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання рішення посадової особи протиправним, задоволено частково.

Визнано рішення посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 щодо здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з порушенням п.1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004р. №1113/9712, протиправним.

Стягнуто з Чутівської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 31939,00 грн.

В решті заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду від 13.11.2019 року набрало законної сили 16.12.2019 року (т.1, а.с.13-23).

Згідно п.п.3-5 висновку експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №505 від 31.03.2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи по цивільній справі №550/237/20, провадження №2/550/103/20, обставини, які є предметом в даній цивільній справі: незаконне рішення посадової особи ОСОБА_2 щодо місця поховання ОСОБА_4 між могилами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та тривалість доведення протиправності цього рішення, завдали ОСОБА_1 моральних страждань. З огляду на інтенсивність, тривалість та широкий діапазон негативного впливу психічних страждань підекспертного на його життєдіяльність, вони є суттєвими. Суттєві моральні страждання, заподіяні ОСОБА_1 , є психологічною підставою для правового вирішення питання про відшкодування йому моральної шкоди. В разі встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, орієнтовний розмір її відшкодування, визначений за результатами даного дослідження в межах наданих матеріалів може становити 18 МЗП (мінімальних заробітних плат) (у грошовому еквіваленті сума компенсації залежить від розміру заробітної плати на момент винесення судового рішення) (т.1, а.с.183-197).

При постановленні оскаржуваного судового рішення місцевий суд зауважував, що, внаслідок прийнятого посадовою особою Чутівської селищної ради - доглядачем кладовища ОСОБА_2 рішення про здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке було прийнято з порушенням п.1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193, протиправність якого була встановлена рішенням суду від 13.11.2019, ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд зауважував, що, оскільки відповідне протиправне рішення про здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було прийнято саме посадовою особою органу місцевого самоврядування - доглядачем кладовища Чутівської селищної ради ОСОБА_2 , то. шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями посадової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відповідно до приписів ст.1174 ЦК України, не підлягає відшкодуванню саме з Держави Україна в особі ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, такий висновок місцевого суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

За загальним правилом, передбаченим статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Так, з урахуванням наведеного вище та обставин, встановлених висновком експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №505 від 31.03.2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи по цивільній справі №550/237/20, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що, внаслідок прийнятого посадовою особою Чутівської селищної ради - доглядачем кладовища ОСОБА_2 рішення про здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке було прийнято з порушенням п.1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193, протиправність якого була встановлена рішенням суду від 13.11.2019 року, ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка. в силу закону, підлягає до відшкодування її заподіювачем.

При цьому, місцевий суд, відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 , вказував на те, що ним було невірно визначено особу, яка відповідальна за заподіяну шкоду Держава України, оскільки винною особою є посадова особа Чутівської селищної ради - доглядач кладовища ОСОБА_2 , відтак, і обов`язок з відшкодування такої шкоди має бути покладено на Чутівську селищну раду.

Так, статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відтак, місцевим судом було вірно зазначено, що у разі завдання фізичній або юридичній особі шкоди незаконним рішенням посадовою або службовою особою органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень шкода відшкодовується державою; якщо шкода завдана посадовою або службовою особою органу влади Автономної Республіки Крим - шкода відшкодовується Автономною Республікою Крим; а в разі, якщо шкода завдана посадовою або службовою особою органу місцевого самоврядування - шкода відшкодовується органом місцевого самоврядування.

При цьому, як убачається зі змісту позову ОСОБА_1 (т.1, а.с.1-9, 217-219), він вказує, що йому завдано шкоди саме внаслідок протиправних дій посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 , при цьому відшкодування такої шкоди прохає здійснити за рахунок Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 .

За вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, визначення змісту позовних вимог є виключним диспозитивним правом позивача, яким він розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа, яка має право на судовий захист за власним розсудом обирає спосіб захисту. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.ст.3, 15, 16 ЦК України суд може захисти лише порушене право особи та у визначений Цивільним Кодексом України спосіб. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відтак, з наведеного вбачається, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Так, матеріалами справи установлено, що ОСОБА_1 відповідачами у даній справі визначив Державу Україна в особі Державної казначейської служби України та Чутівську селищну ради Полтавського району Полтавської області.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки місцевий суд, на підставі належного аналізу положень ст.1174 ЦК України дійшов вірного висновку, що за вимогами ОСОБА_1 належною особою, яка повинна нести відповідальність за завдану останньому шкоду внаслідок протиправного рішення посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 , є саме Чутівська селищна рада, яка залучена до участі у розгляді даної справи в якості відповідача, то зміна особи відповідача, яка повинна нести відповідальність за завдану шкоду, не є виходом за межі позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення суми завданої ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок протиправного рішення посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 , саме з Чутівської селищної ради.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, судам роз`яснено, що, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, висновком експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №505 від 31.03.2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи по цивільній справі №550/237/20, встановлено, що суттєві моральні страждання, заподіяні ОСОБА_1 , є психологічною підставою для правового вирішення питання про відшкодування йому моральної шкоди.

В разі встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, орієнтовний розмір її відшкодування, визначений за результатами даного дослідження в межах наданих матеріалів може становити 18 МЗП (мінімальних заробітних плат) (у грошовому еквіваленті сума компенсації залежить від розміру заробітної плати на момент винесення судового рішення) (т1, а.с.183-197).

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності та кожен окремо, прийшов до висновку, що, оскільки ОСОБА_1 завдано суттєвих моральних страждань, чим йому беззаперечно завдано моральної шкоди, проте, визначений експертом орієнтовний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , в розмірі 18 мінімальних заробітних плат, є явно завищеним, до стягнення з Чутівської селищної ради на користь позивача необхідно, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, визначити розмір відшкодування моральної шкоди в 9 мінімальних заробітних плат. Визначаючи розмір такої шкоди, суд виходив з визначених законом норм та роз`яснень, наведених у постановах пленуму.

Статтею 8 ЗУ «Про Державний Бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 36,11 гривні, з 1 грудня - 39,12 гривні.

Відтак, до стягнення з Чутівської селищної ради на користь позивача підлягає сума коштів в розмірі 54000,00 (9*6000) гривень.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою. (Наведене відповідає правовій позиці,ї викладеній в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або/чи викликала справа публічний інтерес.

Щодо розміру судових витрат, судом установлено, наступне:

в суді першої інстанції

-16.12.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Маліченком Д.В. та адвокатом Малофєєвим А.І. було укладено Договір про надання правничої допомоги №16/12 (т.1, а.с.27-30) та 26.02.2020 року адвокатом Малофєєвим А.І. складено Ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чутівському районному суді (т.1, а.с.34);

oНа виконання умов договору від 16.12.2019 року №16/12. адвокатом Малофєєвим А.І. було складено Звіт №21/12 про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягають сплаті за них клієнтом на загальну суму 7995,00грн (т.1, а.с.31-32). Згідно квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 було сплачено на користь адвоката ОСОБА_7 кошти в сумі 7995,00грн (т.1, а.с.33).

oНа виконання умов договору від 16.12.2019 року №16/12. адвокатом Малофєєвим А.І. було складено Звіт №18/05 про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягають сплаті за них клієнтом, на загальну суму 2640,00грн (т.1, а.с.220). Згідно квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 було сплачено на користь адвоката Малофєєва А.І. кошти в сумі 2640,00грн (т.1, а.с.221).

- Згідно Квитанції №0.0..1 від 26.06.2020 року ОСОБА_1 було сплачено 13892,40грн вартості виконання висновку експерта №505 від 31.03.2021 року (т.1, а.с.222);

в суді апеляційної інстанції

-24.07.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Малофєєвим А.І. було укладено Договір про надання правничої допомоги №24/07 (т.2, а.с.11-14) та 05.08.2021 року адвокатом Малофєєвим А.І. складено Ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 в Полтавському апеляційному суді (т2, а.с.17);

oНа виконання умов договору від 24.07.2021 року №24/07. адвокатом Малофєєвим А.І. було складено Звіт №24/07 про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягають сплаті за них клієнтом, на загальну суму 5000,00грн (т.2, а.с.15). Згідно квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 було сплачено на користь адвоката Малофєєва А.І. кошти в сумі 5000,00грн (т.2, а.с.16).

За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, матеріалами даної справи установлено, що ОСОБА_1 було понесено судових витрат на загальну суму в 29527,4грн. При цьому, оскільки його позовні вимоги задоволено на 50% (54000 (сума визначена до стягнення даним судовим рішенням)*100/108000 (сума заявлених позовних вимог), то до стягнення на користь ОСОБА_1 з Чутівської селищної ради підлягає 50% розміру понесених ним судових витрат в сумі 14763,70грн.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Малофеєва Артема Івановича, - задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 14 липня 2021 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: посадова особа Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області Лещенко Альберт Олексійович, про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 54000,00грн (п`ятдесят чотири тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 ,70грн (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят три гривні 70коп) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2021 року.