Справа №333/4768/21
Провадження №2/333/3212/21
15 вересня 2021 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/4768/21 за позовом Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
Запорізький міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти, що були виплачені йому як допомога по безробіттю з 21.04.2020 року по 01.07.2020 року у розмірі 2365,59 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_1 21.04.2020 року на електронну адресу Південного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості подав заяви про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом від 21.04.2020 року №НТ200421 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу, на підставі ч. 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 21.04.2020 року на 360 календарних днів. Враховуючи наказ Державного центру зайнятості від 31.03.2020 року № 23 «Про особливості реєстрації, перереєстрації безробітних, надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю» (зі змінами) на період дії карантину обслуговування громадян, надання інформаційних та консультаційних послуг, пов`язаних з працевлаштуванням, здійснювалось дистанційно будь-якими засобами комунікації (телефонний зв`язок, електронні засоби тощо). У зв`язку із дією карантину, допомогу по безробіттю ОСОБА_1 призначено з першого дня надання статусу безробітного, виплата допомоги по безробіттю здійснювалась без особистого відвідування відповідачем центру зайнятості. Після відновлення обов`язкового особистого відвідування безробітними центрів зайнятості, ОСОБА_1 наказом від 03.09.2020 року №НТ200903 з 22.07.2020 року припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів, відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792. Запорізьким міським центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачеві, під час проведення якої встановлено, що відповідач, на момент реєстрації в центрі зайнятості, ще з 08.04.2020 року прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником до ТОВ «РЕМБУД ІНЖИНІРИНГ» відповідно до наказу від 07.04.2020 року №13/4-к, про що складено акт №232/04-10 від 01.09.2020 року. З метою отримання статусу безробітного ОСОБА_1 подав заяву про надання (поновлення) статусу безробітного в якій вказав, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» і підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками безробітного. У зв`язку з тим, що відповідач з дня працевлаштування належав до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, під час реєстрації у центрі зайнятості не виконав обов`язок, що був покладений на нього законодавцем, а саме: своєчасно не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, приховав наявність трудових відносин, що призвело до незаконного надання статусу безробітного та до безпідставної виплати допомоги по безробіттю за період з 21.04.2020 року по 01.07.2020 року у розмірі 2365,59 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказані кошти.
Ухвалою суду від 22.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав викладене в позовній заяві, а також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, не з`явився і не повідомив суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача і відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
21.04.2020 року на електронну адресу Південного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості подав заяви про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.12, 13).
Наказом від 21.04.2020 року №НТ200421 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу, на підставі ч. 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» протягом 360 календарних днів у період з 21.04.2020 року по 15.04.2021 року (а.с.15).
Наказом від 03.09.2020 року №НТ200903 ОСОБА_1 з 22.07.2020 року припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів, відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792 (а.с.15).
Відповідно до акту №232/04-10 від 01.09.2020 року розслідуваннч страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» Запорізьким міським центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 , під час проведення якої встановлено, що останній, на момент реєстрації в центрі зайнятості, ще з 08.04.2020 року прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником до ТОВ «РЕМБУД ІНЖИНІРИНГ» відповідно до наказу від 07.04.2020 року №13/4-к (а.с.16, 17).
Отже, відповідач з дня працевлаштування належав до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, під час реєстрації у центрі зайнятості не виконав обов`язок, що був покладений на нього законодавцем, а саме: своєчасно не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, приховав наявність трудових відносин, що призвело до незаконного надання статусу безробітного та до безпідставної виплати допомоги по безробіттю за період з 21.04.2020 року по 01.07.2020 року у розмірі 2365,59 грн. (а.с.18, 19-20).
Позивач надсилав на адресу проживання і на електронну пошту відповідача претензію від 23.09.2020 року №5048/07-05 з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 2365,59 грн. в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа, однак ОСОБА_1 на даний лист не відреагував та станом на теперішній час заборгованість не погасив (а.с.22, 23).
Відповідно до п. 1 .ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Частина 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, а сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи, відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання послуг.
Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2270,00 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст.4, 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ст.ст.12, 13, 76, 81, 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 15.09.2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя С.С. Тучков