КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Верланова С.М.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кушніра Олександра Петровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло,-

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про часткове визнання недійсними розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло. Зазначив, що з 2010 року по теперішній час він проходить військову службу в органах Служби безпеки України на посадах офіцерського складу. Більше 5 років він разом з дружиною та малолітньою дитиною за свої особисті кошти знімають у м.Києві однокімнатну квартиру. З липня 2017 року до теперішнього часу він намагається реалізувати своє право на отримання житлової площі, шляхом отримання квартири за місцем своєї військової служби відповідно до положень ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після подачі документів та постановки на квартирний облік за місцем проходження військової служби, йому стало відомо про приватизацію ним у 2006 році разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), які є відповідно його матір`ю та сестрою, квартири АДРЕСА_1 . Вказана обставина може стати підставою для зняття його з квартирного обліку. Стверджує, що на час приватизації йому було 17 років та він не мав наміру брати участь в приватизації житла. Він підписав документи на приватизацію на прохання матері, механічно і не усвідомлював, що саме він підписує та які правові наслідки це несе. ОСОБА_1 просить визнати частково недійсним та скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду та оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна Печерської районної державної адміністрації в м.Києві від 21 серпня 2006 року №279 в частині про передачу йому в приватну спільну сумісну власність квартири, що знаходиться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду Печерської районної державної адміністрації в м. Києві за розпорядженням від 21 серпня 2006 року №279 в частині передачі йому в приватну спільну сумісну власність квартири, за адресою: АДРЕСА_2 . Просить визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію скасовано частини житлової площі квартири, що знаходиться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача, що на момент приватизації житла йому було 17 років та він не набув повної цивільної дієздатності. Приватизація квартири була можлива лише за згодою обох батьків. Проте батько позивача не надавав згоди на участь у приватизації. Його батько взагалі не був обізнаний про приватизацію квартири, оскільки на той час проживав у іншому місці зі своєю новою родиною.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням Органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 21 серпня 2006 року № 279 задоволено прохання наймача ОСОБА_3 та членів її сім`ї та передана у спільну приватну власність в рівних долях ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою видання вказаного розпорядження була письмова заява ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ім`я Керівника органу приватизації Печерської РДА.

21 серпня 2006 року Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району видано Свідоцтво про право власності на житло про те, що квартира, за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Після реєстрації шлюбу 24 вересня 2016 року ОСОБА_2 змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 ».

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло. За висновком суду право позивача на безоплатну приватизацію житла використано незалежно від того, що на той момент він був неповнолітнім, а навдеені в позові обґрунтування ди не є достатніми для визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 345 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За правилами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Позивачами в справах про оскарження приватизації житла можуть бути особи, права та інтереси яких зачіпаються внаслідок такої приватизації. Відповідачами в таких справах має бути орган, який прийняв рішення про надання дозволу на приватизацію житла, та учасники такої приватизації, яким було передано право власності на житло.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було заявлено вимоги до Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

Разом з тим, як вбачається із відзиву на позовну заяву, Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в місті Києві державної адміністрації є новоствореним органом та було утворене розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 грудня 2010 року №10-к «Про утворення управлінь, відділів та служби Печерської районної в м. Києві державної адміністрації з правом юридичної особи та затверджень їхніх положень».

Станом на 2006 рік, коли відбувалася приватизація квартири, відділ приватизації державного житлового фонду не був складовою Управління житлово-комунального господарства, а тому Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не є належним відповідачем в даній справі. Вимог до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації позивач не заявляв.

Позовні вимоги ОСОБА_1 також зачіпають права інших учасників приватизації житла, яких ОСОБА_1 не визначив відповідачами у справі. Так, учасник приватизації житла ОСОБА_2 була визначена позивачем як третя особа. При цьому ОСОБА_1 заявив позовну вимогу про визнання за ОСОБА_2 права на приватизацію скасованої частини житлової площі квартири.

Пред`явлення позову до неналежних відповідачів є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. Суд першої інстанції не звернув на це уваги та після надання оцінки доводам позивача безпідставно відмовив у задоволенні його позову за недоведеністю та необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кушніра Олександра Петровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Верланова С.М.