КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/1434/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/9719/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гаращенка Д.Р., Мостової Г.І., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, де просила визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2043 від 26.11.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований у реєстрі № 2043 від 26.11.2018 року, за яким було звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлове прміщення № 69 в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ «ПриватБанк» судові витрати по справі в сумі 908 грн.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35 000 грн.

На обґрунтування ухваленого додаткового рішення місцевим судом зазначено, що 15 березня 2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Білоцерківський районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

19 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу по справі в розмірі 35 000,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2021 року між адвокатом Кузьменко С.В. та ОСОБА_1. укладено договір про надання правничої допомоги № б/н ( а.с. 151 ).

Крім того, між адвокатом та клієнтом 15 березня 2021 року було складено акт надання правничої допомоги наданих послуг до Договору про надання правничої ( правової ) допомоги № б/н від 09 лютого 2021 року на загальну суму 35000,00 грн, а саме: ознайомлення та правовий аналіз виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого за №2043; отримання додаткових доказів щодо оскарження виконавчого напису; підготовка та подання до Білоцерківського міськрайонного суду позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання; підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову; підготовка та подання до суду заяви про витребування доказів; ознайомлення та аналіз відзиву ПАТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву; здійснення аналізу розрахунку заборгованості, який складено ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до якого нотаріусом було визначено суму безспірної заборгованості; вивчення практики в подібних правовідносинах; підготовка контраргументів щодо правової позиції ПАТ КБ «ПриватБанк», яка викладена у відзиві на позов ( а.с. 149,150 ).

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо ). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу подана представником позивача 19 березня 2021 року, тобто, в межах строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом ( професійна правнича допомога ), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції врахував, що рішенням суду від 15 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Отже, суд першої інстанції, враховуючи надані представником позивача докази в підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правничої допомоги, складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про задоволення зазначеної заяви про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неврахування правових висновків Верховного Суду при його ухваленні.

При цьому, апелянт просить скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з професійною правничою ( правовою ) допомогою в розмірі 35 000,00 грн ( а.с. 204-209 ).

Позивач ОСОБА_1 надала письмові пояснення щодо апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», де просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року.

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішення про задоволення позову ОСОБА_1 було ухвалено 15 березня 2021 року ( а.с. 137-143 ).

19 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу по справі в розмірі 35 000,00 грн ( а.с. 144-148 ), у порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

До цієї заяви додано такі документи: копія договору про надання правничої допомоги від 09 лютого 2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Кузьменко Світлана», в особі керуючого бюро Кузьменко Світлани Володимирівни ( Адвокатське бюро ), та ОСОБА_1. ( Клієнтом), відповідно до п. 1.1. якого предметом договору є надання правової допомоги щодо оскарження виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого за № 2043, за яким нотаріус запропонував звернути стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 69 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3.1. цього правочину, вартість послуг складає 35 000,00 грн ( а.с. 151 ).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія акту надання правничої допомоги від 15 березня 2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Кузьменко Світлана», в особі керуючого бюро Кузьменко Світлани Володимирівни ( Адвокатське бюро ), та ОСОБА_1. ( Клієнтом), де зазначено детальний опис наданих адвокат послуг у цій справі , відповідно до якого загальна вартість послуг склала 35 000,00 грн ( 149 ), а також копія квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 17 березня 2021 року на суму 35 000,00 грн ( а.с. 150 ).

При вирішенні зазначеного спору між сторонами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Як зазначалось вище, згідно із ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Також, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При цьому, колегією суддів враховано, що докази на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач подав у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, а під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач поніс витрати на правничу допомогу, на підтвердження чого надав належні докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню, з огляду на таке.

Як зазначено в ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ПАТ КБ «ПриватБанк» ставив питання про зменшення витрат на правову допомогу через їх неспівмірність зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони, оскільки у справі за позовом позивача до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 17620 від 31.10.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., заявлений аналогічний позов, аналогічні підстави, й адвокатом не здійснювався повторний аналіз судової практики, не складались повторно нові процесуальні документи, а лише скопійовано їх зміст, що вказує на відсутність витрат значного часу на складання процесуальних документів.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з такими доводами ПАТ КБ «ПриватБанк», враховуючи наступне.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності ), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ( заява № 19336/04 ) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( п. 268 ).

Колегія суддів враховує, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є незначної складності, не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами та розміром позовних вимог.

Таким чином, відповідачем, на переконання апеляційного суду, доведено підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні правові підстави для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 6, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.ст. 632, 903, Цивільного кодексу України, ст.ст. 123, 126 Господарського процесуального кодексу України, ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також неврахування зазначених ним правових висновків Верховного Суду при його ухваленні, з точки зору суду другої інстанції, частково підтвердились зазначеними судом апеляційної інстанції доказами, які віднесені ним до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Відтак, суд другої інстанції дійшов висновку про необхідність зміни додаткового рішення суду першої інстанції та викладення його резолютивної частині в новій редакції на підставі положень ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального та процесуального права у визначених ним ( судом другої інстанції ) розмірах.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню змінити та викласти резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І. Мостова