Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2588/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 66 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Борисюка Р.М.

Григорусь Н.Й.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №279/2588/21

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з дня вибуття

за апеляційною скаргою адвоката Орлюка Сергія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. м.Коростені,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що є наймачем даної неприватизованої квартири, в якій зареєстрований його син ОСОБА_2 , який разом із своєю сім`єю проживає у житловому будинку АДРЕСА_2 , який належить невістці ОСОБА_3 . В спірній квартирі син тривалий час не проживає та не сплачує комунальні послуги. Факт реєстрації відповідача порушує право ОСОБА_1 на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Правовими підставами позову зазначив ст.ст.72, 107 ЖК України, ст.405 ЦК України.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Орлюк С.А, який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що квартира неприватизована, ОСОБА_2 разом із сім`єю проживає по АДРЕСА_2 протягом 4 років, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятися з реєстрації не бажає, що є перешкодою для оформлення позивачем субсидії.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що сторони зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Доказів на підтвердження належності квартири до державного житлового фонду або перебування у приватній власності позивач суду першої інстанції не надав.

Згідно поданих суду апеляційної інстанції копії ордеру на квартиру, довідки КВЖРЕП №1 м.Коростеня, спірна квартира отримана позивачем у 1987 році на сім`ю з чотирьох осіб, в тому числі на відповідача, на даний час не приватизована.

Відповідно до положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа, може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщення, якщо вона відсутня в даному приміщенні без поважних причин протягом шести місяців.

Статтею 107 ЖК України визначено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Як роз`яснено у п.п.10, 11 Постанови Пленум Верховного Суду N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На ствердження вибуття (ст.107 ЖК) суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довів ані відсутності відповідача в квартирі більше шести місяців без поважних причин, ані вибуття його на інше постійне місце проживання.

Складений сусідами ОСОБА_1 акт від 15.05.2021 не є належним та допустимим доказом. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність громадянці ОСОБА_3 на праві приватної власності житлового будинку в АДРЕСА_2 сама по собі не свідчить про вибуття ОСОБА_2 на постійне місце проживання за цією адресою.

За таких обставин, відмовляючи у позові, суд першої інстанції правильно виходив з положень ст.9 ЖК України, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Орлюка Сергія Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: