Провадження № 2/361/4440/21
У Х В А Л А

06 грудня 2021 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , стягнути з відповідачки заборгованість, а саме:

-103 947,35 грн. заборгованість по заробітній платі;

-3 069,23 грн. компенсації за невикористану відпустку;

-45 785,64 грн. (станом на 03.12.2021) середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення;

-2 500,00 грн. на правову допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду, позивач ОСОБА_1 документ про сплату судового збору або докази звільнення від сплати судового збору до позовної заяви не додав,

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір недоплаченої суми при звільненні та середній заробіток за весь час затримки виплати такої суми, не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати, тому не можуть бути віднесені до категорії пільгових вимог, за пред`явлення яких згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України ?Про судовий збір? судовий збір не сплачується.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі №728/2955/18 зробив висновок про те, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що позивач не звільнений від сплати судового збору у частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку та в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України ?Про судовий збір? судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подання позову складає 908 грн.

У ст. 7 Закону України ?Про Державний бюджет України? на 2021 рік від 14 листопада 2019 року №294-IX встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 2270 грн., з 01 липня 2021 складає 2379 грн., 01 грудня 2021 року складає 2481 грн.

У ч.1ст.176 ЦПК України встановлено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що позовна заява ОСОБА_1 вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, не відповідає.

У ч. 1 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 175, 177, 185, 259, 260, 263 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків - 10 днів з дня отримання ухвали та роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.