КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року у справі за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А» про забезпечення позову у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ В 16А» до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року позивач ОСББ «ОСББ В 16А» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації.

Одночасно з подачею позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в тому числі заборонити у будь-який спосіб розпоряджатися (відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду, вносити до статутного капіталу будь-яких суб`єктів господарювання) до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Заяву обґрунтовував тим, що реєстрація прав відповідача на зазначене приміщення є незаконною, оскільки відноситься до площі загального користування будинку №16-А і спільною власністю співвласників будинку, при цьому відповідачем вживаються заходи з відчуження зазначеного нежитлового приміщення.

Вказував, що позивачу стало відомо про те, що відповідач розмістив в мережі інтернет оголошення про продаж спірного нежитлового приміщення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року заяву задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

Скаргу обґрунтовувала тим, що позивачем одночасно з подачею позовної заяви була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне приміщення, яка була задоволена ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року. Більше заяв про забезпечення позову позивачем не надавалось, тобто фактично судом забезпечено позов за власною ініціативою без заяви позивача та без сплати ним судового збору, з порушенням приписів ч.1 ст.149 ЦПК України.

Зазначав, що фактично позивачем поданий позов в інтересах ОСОБА_3 , а не у власних інтересах та не обґрунтовано ніяким чином порушення його законних прав та інтересів укладенням договору купівлі - продажу приміщення від 01.12.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вказує, що всі аргументи позову зводяться до безпідставності перебування приміщення у власності окремої фізичної особи, а не об`єднання співвласників багатоквартирною будинку, яке має намір використовувати його у власних інтересах, прикриваючись необхідністю обслуговування будинку. Вказаний висновок базується на тому, що позивач взагалі не зазначає, яка саме потреба у нього в цьому приміщенні, яким чином це приміщення призначено для обслуговування будинку, тобто яку функцію виконує в обслуговуванні будинку. Якщо врахувати той факт, що в спірному нежитловому приміщенні Відповідача відсутні будь-які комунікації та інженерні мережі, що призначені для життєдіяльності власників квартир та приміщень будинку, то аргументи позивача виявляються необґрунтованими та безпідставними.

Вважає, що фактично спір у цій справі між позивачем та відповідачем відсутній.

Наголошує, що позивачем не доведено обставин, що свідчать про існування реальної загрози невиконання або ж утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, накладення арешту на нерухоме майно не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права та не є співмірними із заявленими вимогами.

Позивач ОСББ «ОСББ В 16А» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та зазначав, що задоволення скарги відповідача про скасування заходу забезпечення позову надасть йому змогу звернутись до державного реєстратора та суттєво ускладнити розгляд справи - відчужити спірний об`єкт, обтяжити його, перетворити на ряд інших об`єктів нерухомості, що позбавить позивача доступу до правосуддя.

Вказує, що наявність двох ухвал про забезпечення позову жодним чином не порушує права відповідача, оскільки з метою можливості розгляду справи заборона має бути збережена до кінця розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечуючи позов шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову та вважав, що наявні усі передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що у грудні 2020 року позивач ОСББ «ОСББ В 16А» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації.

Одночасно з подачею позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в тому числі заборонити у будь-який спосіб розпоряджатися (відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду, вносити до статутного капіталу будь-яких суб`єктів господарювання) до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Так, постановляючи ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову, подану ОСББ «ОСББ В 16А» разом з позовною заявою, задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення №109, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, до набрання рішенням законної сили.

Крім того, як вбачається з витребуваних апеляційним судом матеріалів цивільної справи №758/13794/20 за позовом ОСББ «ОСББ В 16А» до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, заявник ОСББ «ОСББ В 16А» з повторною заявою про забезпечення позову не звертався.

Таким чином, оскільки ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року було розглянуто заяву ОСББ «ОСББ В 16А» про забезпечення позову, у суду першої інстанції не було підстав постановляти ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому слід задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 і скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: