Справа № 466/6875/21
УХВАЛА

21 вересня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши матеріали заяви Львівського комунального підприємства «Рясне-402» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостіза житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2021 року справу за заявою Львівського комунального підприємства «Рясне-402» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостіза житлово-комунальні послуги передано за підсудністю на розгляд Залізничному районному суду м. Львова.

17.09.2021 року справа надійшла до Залізничного районного суду м. Львова та згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду передана для розгляду до провадження судді Бориславському Ю.Л.

Як вбачається із ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2021 року справу за заявою Львівського комунального підприємства «Рясне-402» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостіза житлово-комунальні послуги передано за підсудністю на розгляд Залізничному районному суду м. Львова, з мотивів того, що відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, а боржник, згідно отриманої судом відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Залізничного району м. Львова.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч.1 ст.30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно»), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року № 638/1988/17.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року № 910/6644/18.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Як вбачається із долучених до матеріалів заяви копій документів, власником майна, де надано житлово-комунальні послуги та виникла заборгованість у зв`язку із їх несплатою, є ОСОБА_1 .

Відтак, квартира АДРЕСА_2 , де виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , що є у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції /підсудності/ іншого суду.

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення правил виключної територіальної підсудності та подальшого скасування судового рішення, суд дійшов висновку, що дана справа має бути направлена за правилами виключної підсудності до Шевченківського районного суду м. Львова.

Керуючись ст. 31, 32, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву Львівського комунального підприємства «Рясне-402» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостіза житлово-комунальні послуги передати на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова /м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12/.

Копію ухвали невідкладно направили заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.