н/п 6/490/370/2021 Справа № 490/4799/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.

при секретарі - Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва заяву Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про видачу дублікату судового наказу віід 30.03.2018 року по справі ; 490/4799/17 за заявою Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В :

09.08.2021 року АТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з заявою про видачу дублікату судового наказу віід 30.03.2018 року по справі ; 490/4799/17 за заявою Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 30.03.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ по справі № 490/4799/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Миколаївобленерго заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 835 грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 800 грн. 00 коп.

Для виконання судового наказу в примусовому порядку 30.05.2018 року АТ «Миколаївобленерго» звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Центральний ВДВС) з заявою про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2018 року №2471-20/10-35 з примусового виконання вищевказаного судового наказу.

29.01.2020 року АТ "Миколаївобленерго" звернулось до Центрального ВДВС з запитом про стан виконання виконавчого провадження та 26.11.2020 року отримало відповідь про те, що ВП №.11.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на той час).

Вказують, що судовий наказ, виданий 30.03.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №490/4799/17 АТ «Миколаївобленерго» не отримувало.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.08.2021 р. головуючим по справі є суддя Гуденко О.А.

З 19.07.2021 року по 28.08.2021 року включно суддя Гуденко О.А перебувала у щорічній плановій відпустці.

31.08.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином. Згідно ст.433 ЦПК України, неявка учасників справи в судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши надані письмові матеріали заяви, матеріали справи №490/4799/17, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Центральним районним судом м. Миколаєва від 30.03.2018 року у справі №490/4799/17 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Миколаївобленерго заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 835 грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 800 грн. 00 коп.

Як на підставу поважності пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, представник АТ «Миколаївобленерго» посилається на те, що при зверненні до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) їх було повідомлено, що ВП №.11.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на той час). Судовий наказ, виданий 30.03.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №490/4799/17 вони не отримували.

Також, заявник просить видати дублікат вищевказаного судового наказу по цивільній справі №490/4799/17.

В матеріалах заяви представник АТ «Миколаївобленерго» вказує, що судовий наказ по справі №490/4799/17 вони отримали 30.03.2018 року. Для виконання вказаного виконавчого листа АТ «Миколаївобленерго» 30.05.2018 року звернулось до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Разом з тим, дослідивши копію наданого заявником судового наказу, встановлено, що 30.03.2018 АТ «Миколаївобленерго» отримало судовий наказ по справі №490/4799/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Миколаївобленерго заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 835 грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 800 грн. 00 коп. Строк пред`явлення судового наказу до виконання зазначено до 01.11.2020 року.

Отже, при зверненні заявником у 2021 році до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплив.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила ст.14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між тим, відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судові накази викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги ч.4 ст.431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката судового наказу є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал судового документу вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі №2-711/08, від 01 серпня 2019 року у справі №751/5192/13, від 15листопада2018 року у справі №474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст.58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунктів 5,6,7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону України виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

До набрання чинності вказаним законом порядок вчинення виконавчих дій було врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21квітня 1999 року №606-XIV, який втратив чинність з 05 жовтня 2016 року.

Згідно з ст.22 вищевказаного Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час набрання законної сили рішення суду), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Положеннями ст.23 цього ж Закону України передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховуються. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або частково виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження № 56969955 з примусового виконання судового наказу, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва № 490/4799/17 від 30.03.2018 р. про стягнення з боржника на користь ПАТ "Миколаївобленерго" боргу у сумі 800.00 грн. 19.11.2018 року ВП №56969955 закінчено в порядку п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження". Копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого документу був направлений рекомендаційним листом на адресу АТ "Миколаївобленерго".

19 листопада 2018 року старшим державним виконавцем того ж відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності уборжника майна,на якеможе бутизвернуто стягнення .

Із заявою про видачу дубліката вказаного судового наказу АТ "Миколаївобленерго" звернувся до суду лише 09.08 2021 року .

За такого, АТ "Миколаївобленерго" звернувся із заявою про видачу дубліката судового наказу поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок про те, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Таким чином, із заявою про видачу дубліката виконавчого документу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення його до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення документа до виконання із зазначенням поважних причин такого пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.128ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Чинний ЦПК України не містить положень про те, що заява про видачу дубліката виконавчого документу розглядається в суді першої інстанції з викликом сторін і заінтересованих осіб.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гуденко О.А