Справа № 353/809/21
Провадження № 2-з/353/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Голуба Григорія Степановича про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Голуб Г.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 , до моменту пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, звернувся в суд із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Так, постановою державного виконавця Тлумацького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворської Н.Є. від 09.09.2021 року відкрито виконавче провадження № 66769695 з примусового виконання виконавчого напису № 16234, вчиненого 29.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Тоді як відповідно до вказаного виконавчого напису, його було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Також зазначив, що нотаріус не переконався у безспірності вимог стягувача, не повідомив ОСОБА_1 про звернення стягувача з заявою про вчинення виконавчого напису, тощо, а тому виконавчий напис не відповідає вимогам ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та не підлягає виконанню. Вищезазначене ставить під сумнів законність вчиненого виконавчого напису. Враховуючи розбіжності між виконавчим написом та постановою про відкриття виконавчого провадження, вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66769695 до винесення рішення по справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява представника позивача підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Нормами ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення, ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, ефективний захистабо поновленняпорушених чиоспорюваних правабо інтересівпозивача,за захистомяких вінзвернувся,в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

На обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилався на наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, за яким вчиняються виконавчі дії щодо стягнення коштів з доходів ОСОБА_1 , що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення, ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Тлумацького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворської Н.Є. від 09.09.2021 року відкрито виконавче провадження № 66769695 з примусового виконання виконавчого напису № 16234, вчиненого 29.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, де стягувачем вказано ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», боржником - ОСОБА_1 , загальна заборгованість якої становить 16674,0 грн. Тоді, як вбачається з копії цього ж виконавчого напису № 16234, він вчинений 29.01.2021 року, зовсім іншим приватним нотаріусом - Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., де стягувачем вказано ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», боржником ОСОБА_1 та її загальну заборгованість в розмірі 17672,0 грн.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з немайновою позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи, що державним виконавцем здійснюються заходи щодо примусового виконання виконавчого напису № 16234, виданого 29.01.2021 року, а позивач має намір звернутись до суду з позовом про оскарження такого виконавчого напису в судовому порядку, оскільки вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29 квітня 2020 року в справі № 285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16 вересня 2020 року в справі № 344/6384/18 (провадження № 61-2347св19), від 17 листопада 2020 року в справі № 766/25403/18 (провадження № 61-5718св19), від 21 січня 2021 року в справі № 363/1448/20 (провадження № 61-15118св20) в подібних правовідносинах.

Таким чином, заявником наведено з наданням доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення. Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутися з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення надавши докази, які можуть стверджувати про наявність обставин для такого забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, в цілях забезпечення позову, приходжу до висновку про необхідність задоволення даної заяви та зупинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на підставі виконавчого напису № 16234, вчиненого 29.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, в межах виконавчого провадження № 66769695, відкритого державним виконавцем Тлумацького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворською Наталією Євгенівною 09.09.2021 року.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу (п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-150, 153, 260-261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Голуба Григорія Степановича про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову зупинити стягнення з ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, м. Київ, ) на підставі виконавчого напису № 16234, вчиненого 29.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир Житомирської області), в межах виконавчого провадження № 66769695, відкритого державним виконавцем Тлумацького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Яворською Наталією Євгенівною 09.09.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам по справі - до відома, Тлумацькому відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за вмотивованою заявою учасників справи в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА