КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Авіаробітник», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу та рішення засідання правління Гаражно-будівельного кооперативу «Авіаробітник»,

встановив:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває на розгляді апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГБК «Авіаробітник», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу та рішення засідання правління ГБК «Авіаробітник».

Розгляд справи було призначено на 14 грудня 2021 року о 12 год. 45 хв.

В судовому засіданні, представник ГБК «Авіаробітник» - адвокат Мозолевська В.В. заявила відвід судді Київського апеляційного суду Журбі С.О.

Відвід мотивований тим, що суддя Журба С.О. є упередженим, оскільки здійснював тиск на адвоката, задаючи по справі питання, які не стосуються предмету спору, не давши адвокату висловити свою думку, щодо фактичних обставин справи.

Також посилалася на те, що суддя Журба С.О. у судовому засіданні упереджено ставився до неї, як до представника учасника справи, оскільки вона приймала участь у іншій справі, під його головуванням і його поведінка була такою ж.

Крім того, суддя Журба С.О. мав намір безпідставно застосувати до неї заходи процесуального примусу.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заперечували щодо заявленого відводу, оскільки вважали його безпідставним.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Лозниця О.О. при вирішенні питання про відвід, поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч.1,2,3,7 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Ураховуючи, що відвід було заявлено у судовому засіданні, відтак відповідно до абз.2 ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу і не передається судді, який не входить до складу суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Журбі С.О. з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (від 09 листопада 2006 року, №33949/02, §49-52,) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Крім цього, як зазначено у ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дії судді Журби С.О. у судовому засіданні на які посилається у своїй заяві адвокат Мозолевська В.В. не свідчать про неупередженість та необ`єктивність суддів у розумінні ст.36 ЦПК України, оскільки суд повно та всебічно досліджував обставини справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід судді Журбі С.О.

Керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

у задоволенні заяви представник Гаражно-будівельного кооперативу «Авіаробітник» адвоката Мозолевської Вікторії Вікторівни про відвід судді Журби Сергія Олександровича, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 15 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба