Справа № 758/1141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалки Ю. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Кужелєвій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 р. позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що він є наймачем вищевказаної квартири. Зазначає, що в квартирі зареєстровані відповідач та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що відповідач є колишнім чоловіком померлої ОСОБА_3 , в родинних відносинах із позивачем не перебуває, за місцем реєстрації не проживає з 1995 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням як такий, що не користується ним понад один рік без поважних причин.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суд не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає протягом строку більше шести місяців, а тому відповідно до норм статей 71, 72 ЖК України це є підставою для визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , відповідно до Ордеру № 1358 Серія Б від 10.08.1982 року, що виданий на підставі рішення виконкому Мінської районної ради народних депутатів від 12 липня 1982 року № 337, була передана у користування ОСОБА_4 . Склад сім`ї зазначено: ОСОБА_4 (бабуся позивача), її дочка ОСОБА_3 та чоловік дочки ОСОБА_2 .

Як вказує позивач, відповідач хоча і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає там з 1995 року, квартирою не цікавився, квартплату та комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в квартирі немає.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71ЖК УРСР, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УPCP), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно залишив житлове приміщення, в якому зареєстрований та з 1995 року в ньому не проживає, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги з підстав зазначених в позові є обґрунтованими та доведеними.

Керуючись ст. ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст.ст. 64,150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 13, 76, 89, 141 280, 282, 284, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - відсутній в матеріалах) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому копія повного заочного рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому копії повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.09.2021 року.

Суддя Ю. В. Рибалка