ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» грудня 2021 року

м. Харків

справа № 645/5577/20

провадження № 22ц/818/2823/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретарів Дмитренко А.Ю., Колосовської А. Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ», представниця відповідача Голубєва О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року в складі судді Шарка О.П.

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» про зобов`язання повернути орендодавцю нежитлові приміщення шляхом виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2017 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого він зобов`язався з 12 липня 2017 року передати у тимчасове платне користування товариства нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 1035, 20 кв м, з яких приміщення першого поверху площею 753 кв м та приміщення підвалу площею 200 кв м, що складає 953,0 кв м в нежитловій будівлі літ «А-1» та приміщення площею 82,2 кв м в нежитловій будівлі літ «Б-1», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а товариство зобов`язався своєчасно сплачувати орендну плату на умовах, передбачених договором. Строк дії договору сторони визначили у сто двадцять місяців з дати отримання товариством об`єкту оренди за актом прийому - передачі приміщення (акт №1).

Вказав, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином, а саме передав у тимчасове платне користування відповідача зазначені нежитлові приміщення, що підтверджується актом прийому передачі приміщення від 12 липня 2017 року.

Зазначив, що підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 договору передбачено, що зміна (індексація) орендної плати відбувається зі спливом 24 місяців після підписання сторонами акту прийому передачі приміщення і в подальшому кожні 12 місяців в залежності від офіційно встановленого в Україні індексу інфляції споживчих цін за попередні 12 місяців з врахуванням наступних умов: у разі, якщо офіційно встановлений в Україні індекс споживчих цін нижче або дорівнює 110% за рік, то орендна плата збільшується відповідно встановленого індексу інфляції споживчих цін. Також, пунктом 4.4. договору визначено, що зміна орендної плати у відповідності до пункту 4.3 даного договору вважається узгодженою сторонами шляхом підписання цього договору та не потребує укладання додаткових угод або договорів про внесення змін до цього договору.

Отже, індексація повинна була проводитись, починаючи з 12 липня 2019 року, але відповідач порушив таке зобов`язання, внаслідок чого йому завдано збитків у вигляді не отриманої індексації орендної плати за період з 12 липня 2019 року по 12 січня 2020 року у загальному розмірі 25 339,45 грн.

Вказав, що підпунктом 8.3.2 пункту 8.3 договору передбачено його право в односторонньому порядку достроково розірвати договір, якщо товариство не сплатив будь яку частину платежів за даним договором в строки, передбачені договором, і затримка платежу продовжується протягом трьох місяців поспіль.

У зв`язку з тим, що відповідач мав заборгованість з орендної плати більш ніж три місяці, він повідомив його листом від 05 лютого 2020 року про розірвання договору з 01 лютого 2020 року. У подальшому між ним та товариством відбувалось листування, яким також підтверджується неналежне виконання відповідачем свого обов`язку за договором.

Зазначив, що 12 травня 2020 року він отримав від відповідача листа від 04 травня 2020 року з підписаними актами про надання послуг за договором оренди нежитлових приміщень, починаючи з листопада 2019 року по лютий 2020 року, де розмір орендної плати змінено (проіндексовано). Крім того, 23 квітня 2020 року відповідачем здійснено платіж щодо погашення збитків, понесених ним у вигляді не отриманої індексації орендної плати у розмірі 23 935,06 грн. Тобто, товариство визнав порушення своїх зобов`язань, передбачених підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 договору оренди нежитлових приміщень.

Однак, незважаючи на розірвання ним договору оренди нежитлових приміщень, неодноразове направлення відповідачу листів з вимогою про звільнення орендованих приміщень, відповідач так і не звільнив належні йому нежитлові приміщення.

Просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» повернути йому шляхом виселення нежитлові приміщення загальною площею 1035, 2 кв м, з яких: приміщення першого поверху площею 753 кв м та приміщення підвалу площею 200 кв м, що складає 953,0 кв м в нежитловій будівлі літ «А-1», та приміщення площею 82,2 кв м в нежитловій будівлі літ «Б-1», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат.

Як доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 виклав позовні вимоги. Крім того, вказав, що після встановлення ним порушення договору оренди його розірвано лише 01 лютого 2020 року після проведення безуспішних переговорів з відповідачем, що підтверджується їхнім листуванням. Підставою розірвання договору були збитки у вигляді не отриманої індексації орендної плати за період з листопада 2019 року по січень 2020 року, а не з липня 2019 року по жовтень 2019 року, за який ним підписано акти надання послуг за договором. Товариство визнав порушення зобов`язань за договором оренди, оскільки надіслав йому листа від 04 травня 2020 року з підписаними актами про надання послуг за договором оренди нежитлових приміщень за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року, де розмір орендної плати змінено (проіндексовано), а також 23 квітня 2020 року оплатив понесені ним збитки, однак не повертає йому нежитлові приміщення.

19 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про сплату відповідачем орендної плати, яке задоволено.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

19 квітня 2021 року та 08 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниць відповідача надійшли письмові та додаткові пояснення відповідно, в яких зазначено щодо неправомірності, необгрунтованості апеляційної скарги та того, що відповідачем виконувалися всі умови договору оренди належним чином, зокрема, пункт 4. 14 договору. У кожному з актів надання послуг вказано, що сторони не мають претензій щодо умов виконання договору оренди. На спростування доводів та вимог апеляційної скарги позивача щодо сплати орендної плати надано копії платіжних доручень, оформлених належним чином, які долучено до матеріалів справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів допущення відповідачем прострочення сплати в строки, визначені договором, певної частини орендного платежу, яке тривало б впродовж трьох місяців поспіль, тому відсутні підстави вважати договір оренди розірваним та для зобов`язання відповідача повернути орендовані нежитлові приміщення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 квітня 2017 року між фізичною особою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» укладено договір оренди нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 8663 (а. с. 7-12).

Пунктом 1.1. договору оренди передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 1035, 20 кв м, з яких: приміщення першого поверху площею 753 кв м та приміщення підвалу площею 200 кв м, що складає 953,0 кв м в нежитловій будівлі літ «А-1», та приміщення площею 82,2 кв м в нежитловій будівлі літ «Б-1», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.8 договору передбачено, що при припиненні дії цього договору орендар зобов`язаний повернути приміщення об`єкта оренди орендодавцеві за актом приймання-передачі (повернення) приміщень не пізніше 30 календарних днів з дня припинення дії договору. При цьому орендар зобов`язаний припинити здійснювати свою комерційну діяльність в приміщеннях об`єкту оренди в день припинення дії цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору строк оренди складає 120 місяців з дати отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» об`єкту оренди за актом прийому - передачі Приміщення (Акт №1).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що після підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (Акт №1) та в подальшому протягом дії договору орендна плата за користування об`єктом оренди складає:

За перші 26 місяців після підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (акт №1) 5000,00 грн за місяць;

За двадцять сьомий місяць після підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (Акт №1) 51 237,00 грн за місяць.

Починаючи з двадцять восьмого місяця після підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (Акт №1) та в подальшому протягом дії договору - 55 000,00 грн за місяць.

У пункті 4.3 договору оренди сторони погодили порядок індексації орендної плати

Відповідно до пункту 4.3.1. договору зміна (індексація) орендної плати відбувається зі сплином 24 місяця після підписання Сторонами Акту приймання - передачі Приміщення (Акт №1) і в подальшому кожні 12 місяців в залежності від офіційно встановленого в Україні індексу інфляції споживчих цін за попередні дванадцять місяців з врахуванням наступних умов:

в разі, якщо офіційно встановлений в Україні індекс інфляції споживчих цін нижче або дорівнює 110 % за рік, то орендна плата збільшується відповідно до встановленого індексу інфляції споживчих цін;

в разі, якщо офіційно встановлений в Україні індекс інфляції споживчих цін від 111% до 125%, то орендна плата збільшується на 10%;

в разі, якщо офіційно встановлений в Україні індекс інфляції споживчих цін понад 26%, то орендна плата збільшується в розмірі: 10% + (індекс інфляції 25%)/2.

Пунктом 4.4. договору визначено, що зміна розміру орендної плати у відповідності до пункту 4.3 даного договору вважається узгодженою сторонами шляхом підписання цього договору та не потребує укладення додаткових угод або договорів про внесення змін до цього договору.

Згідно пункту 4.5 договору сума орендної плати сплачується орендарем щомісячно в безготівковому або готівковому порядку на поточний рахунок орендодавця до 10-го числа поточного місяця за поточний місяць оренди.

Як визначено у пункті 4.14 договору оренди, сторони щомісяця складають та підписують акти, що підтверджують надані послуги. Орендодавець надає орендарю оригінал підписаного акту за попередній місяць до 5-го числа поточного місяця за попередній. Не надання таких актів надає право орендарю затримувати наступні платежі до моменту представлення відповідних актів.

За змістом пункту 8.3.2 договору орендодавець має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір, якщо орендар не сплатив будь-яку частину платежів за даним договором в строки, передбачені договором, і затримка платежу продовжується протягом трьох місяців поспіль.

12 липня 2017 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» підписали акт приймання-передачі приміщень, яким підтвердили факт передання в тимчасове оплатне користування нерухомого майна (а. с. 13).

ОСОБА_1 складені, підписані та надані орендарю наступні акти надання послуг до договору: за липень 2019 року - на суму 5450,00 грн, за серпень 2019 року - на суму 5450,00 грн, за вересень 2019 року - на суму 51 237,00 грн, за жовтень 2019 року - на суму 55 000,00 грн. В цих актах зазначено, що сторони не мають взаємних претензій відносно виконання умов договору (а. с. 59-62).

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» лист про розірвання договору оренди від 24 квітня 2017 року з 01 лютого 2020 року у зв`язку з тим, що у товариства утворилась заборгованість зі сплати орендної плати більше ніж за 3 місяці. Вказав, що товариство порушило умови договору щодо індексації орендної плати, у зв`язку з чим він не отримав індексацію за період з 12 липня 2019 року по 12 січня 2020 року у розмірі 25 339,45 грн (а. с. 14-16).

На вказаний лист Товариство з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» надало ОСОБА_1 відповідь, у якій вказало, що не погоджується з наявністю підстав для розірвання договору, оскільки всі платежі сплачувались своєчасно та в повному обсязі (а. с. 17-18).

У подальшому протягом березня травня 2020 року між сторонами відбувалось листування з приводу розірвання договору оренди, однак згоди так і не досягнуто (а. с. 19-39).

Разом із листом від 02 квітня 2020 року ОСОБА_1 надіслав товариству акти надання послуг за Договором оренди за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, підписані ним. Товариство ці акти повернуло без підпису у зв`язку з наявністю у них розбіжностей (а. с. 24-29).

24 квітня 2020 року ОСОБА_1 надіслав на адресу товариства виправлені акти надання послуг до Договору оренди за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року (а. с. 30-32).

Вказані акти товариством отримано, підписано та повернуто ОСОБА_1 листом від 04 травня 2020 року (а. с. 33-36).

Крім того, 23 квітня 2020 року товариством зроблено платіж на адресу ОСОБА_1 у розмірі 23 935,06 грн.

Однак, ОСОБА_1 продовжував наполягати на розірванні договору, про що вказав у листі від 29 травня 2020 року (а. с. 37-39).

Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» орендної плати за договором за період з липня 2019 року по січень 2020 року підтверджується копіями платіжних доручень. Зокрема, протягом останніх трьох місяців до направлення ОСОБА_2 листа про розірвання договору - у листопаді 2019 року, грудні 2019 року та січні 2020 року сплачено по 55 000,00 грн орендної плати з урахуванням податків та зборів (а. с. 67-84).

В суді апеляційної інстанції представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та акцентувала увагу суду на тому, що товариство виконувало договір оренди згідно його погоджених умов.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 ЦК України).

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, зазначеними нормами встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому, припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Частинами 1 та 2 статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання повернути нежитлові приміщення шляхом виселення, ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що він має право на одностороннє розірвання договору оренди у зв`язку з несплатою відповідачем індексації орендної плати протягом трьох місяців, про що повідомив товариство листом від 05 лютого 2020 року, проте відповідач не звільняє орендовані нежитлові приміщення.

Дійсно, у пункті 8.3.2 договору оренди сторони визначили можливість припинення дії договору шляхом його розірвання в односторонньому порядку за ініціативи орендодавця, якщо орендар не сплатив будь-яку частину платежів за даним договором в строки, передбачені договором, і затримка платежу продовжується протягом трьох місяців поспіль.

Разом з тим, у пункті 4.14 договору оренди передбачено, що сторони щомісяця складають та підписують акти, що підтверджують надані послуги. Орендодавець надає орендарю оригінал підписаного акту за попередній місяць до 5-го числа поточного місяця за попередній. Не надання таких актів надає право орендарю затримувати наступні платежі до моменту представлення відповідних актів.

Як встановлено судом, протягом липня-жовтня 2019 року сторонами підписані акти надання послуг за договором оренди на відповідні суми коштів, що свідчать про належне виконання договору та відсутність претензій сторін одна до одної. Однак, з листопада 2019 року ОСОБА_1 припинив надсилати відповідачу підписані акти надання послуг до договору оренди. Акти за листопад, грудень 2019 року, січень, лютий 2020 року надіслані товариству ОСОБА_1 лише в квітні 2020 року у відповідь на лист товариства.

Також, у квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» сплатило ОСОБА_1 в рахунок виконання договору платіж у розмірі 23 935,06 грн, який він прийняв, що сторони визнають.

У своїх листах до Товариства з обмеженою відповідальністю «МСС МАРТ» ОСОБА_1 посилався на те, що надавав йому акти за зазначені місяці, однак товариство їх не приймало через незгоду щодо розміру оплати. Проте, будь-яких доказів того, що відповідні акти за період з листопада 2019 року позивач дійсно направляв відповідачу поштою чи вручав особисто, матеріали справи не містять.

При цьому, товариство продовжувало сплачувати орендну плату щомісячно, зокрема, і у період з листопада 2019 року по січень 2020 року, та кожна чергова оплата погашала несплачену частину платежу за попередній місяць.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем допущено прострочення оплати частини платежів, яке тривало б три місяці поспіль.

Таким чином, підстав для розірвання договору оренди шляхом односторонньої відмови орендодавця від нього не вбачається.

З вимогами щодо розірвання договору оренди у судовому порядку ОСОБА_1 не звертався.

Враховуючи, що договірні відносини між сторонами не припинені, та товариство правомірно користується орендованими нежитловими приміщеннями, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо повернення йому цих приміщень шляхом виселення відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що підставою розірвання договору були збитки у вигляді не отриманої індексації орендної плати за період з листопада 2019 року по січень 2020 року; що товариство визнав порушення зобов`язань за договором оренди, оскільки надіслав йому листа від 04 травня 2020 року з підписаними актами про надання послуг за договором оренди нежитлових приміщень за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року, де розмір орендної плати проіндексовано, а також 23 квітня 2020 року оплатив понесені ним збитки, є безпідставними, враховуючи, що орендодавцем всупереч пункту 4.14 договору оренди не надано орендарю оригінали підписаних актів за цей період, що надає право орендарю затримувати наступні платежі до моменту представлення відповідних актів, а також, що орендар продовжував щомісячно сплачувати орендну плату.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.