Березівський районний суд Одеської області
10.08.2021
Справа № 494/349/21
Провадження № 2/494/373/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2021 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Лебединського С.Й.,
за участю секретаря судового засідання Авдєєвої С.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитом», -
Позивач, звернувшись 24 березня 2021 р. до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом, яка станом на 02 березня 2021 р. складає 12 486 гривень 45 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2 270 гривні.
Також, позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Клопотань або інших процесуальних заяв від останнього до суду не надходило, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у цій справі доказів та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.280-282 ЦПК України.
Судом встановлено наступне.
20 серпня 2014 року між Акціонерним Товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 491986 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.
Відповідно до п. п. 1.1. Додаткового Договору № 1 до договору № 491986 Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває йому Рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Поточний рахунок має наступну цифрову комбінацію: № НОМЕР_1 в Гривні України за вищевказаним тарифним пакетом з наданням клієнту платіжної картки типу Mastercard Standard та ПІН-конвертом до неї.
Крім того, як вбачається із п.п. 1.1.4 Додаткового Договору № 1 до договору № 491986, Банк встановлює клієнту кредит у сумі 10 000, 00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит продовжується на строк дії Платіжної картки. Водночас, процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 24, 00 % річних та сплачується щомісячно. У разі коли овердтрафт є несанкціонованим, то процентна ставка складає 35 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0, 5 %. За умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування Кредитом протягом Грейс-періоду складає 0, 001 процентів річних.
У п.п. 4.4 Договору встановлено випадки, в яких клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі.
Додатковим договором № 1 до договору № 491986, у п. п. 4.6., передбачено, що у разі виникнення простроченої заборгованості за Рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Правилами, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо.
Сторони дійшли також згоди (п.п. 4.9 Додаткового Договору № 1) про те, що Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором.
Проте, відповідач не виконує прийняті на себе зобов`язання.
Так, станом на 02 березня 2021 р. за укладеним кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 12 486 гривень 45 коп., яка складається з:
заборгованості за основним боргом 9 096 гривень 08 коп.;
сума процентів за користування кредитом 2 434 гривень 26 коп.;
комісія 62,29 гривень;
пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 369 грн. 12 коп.;
3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу -361 гривня 10 коп.;
3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 128 грн. 94 коп.;
сума витрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 34 гривень 66 коп.
Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених сторонами доказах, та доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Як встановлено у судовому засіданні позивач, як позикодавець надав грошові кошти (кредит), а відповідач, як позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти зі сплатою відсотків за користування кредитними грошима.
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Таким чином, суд вважає що відповідач своїм невиконанням умов договору порушив прийняті на себе зобов`язання, а згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання виникають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки)».
Суд за встановлених обставин та на підставі наявних доказів у справі приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості, відсотків за користування коштами, пені, 3 % річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом є обґрунтованими, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача суми комісії за Договором, то суд зазначає наступне.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року при розгляді справи № 234/169/15-ц зазначив, що відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, повідомлення споживача про відкликання згоди на укладання кредитного договору, тощо).
В іншій справі (№ 524/5152/15-ц; Постанова від 09 грудня 2019 року) Верховний Суд звернув увагу, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Із матеріалів справи вбачається, що така складова розрахунку заборгованості як «комісія» є платежем за розрахунково-касове обслуговування операцій готівкового та безготівкового характеру. В той же час, із виписки по картковому рахунку (аркуші документу 24-29, і так далі) видно, що у випадку надання банком послуг, за які встановлено відповідну комісійну винагороду, то вона стягувалася одночасно із готівковою чи безготівокою операцією клієнта. Тобто, якщо грошових коштів не вистачає на покриття витрат по замовленій послузі та комісії, то у такому випадку Банк відхиляє операцію.
Суд констатує, що ані у виписці по картковому рахунку, ані в розрахунках заборгованості за основним боргом, процентами, відсотками, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання не має інформації про заборгованість по комісії. Більш того, в розрахунку заборгованості таке значення становить 0 (нуль) гривень.
Таким чином, позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 62,29 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і до задоволення не підлягають.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (95,5 %).
Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 89, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитом» - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя_________________________________________