Справа № 331/4387/21
Провадження № 2/331/2398/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання як дружини. Посилаючись на те, що у сторін від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3 , 2019 року народження, яка проживає з позивачем. Сторони проживають окремо. Відповідач має дві освіти, працює неофіційно масажистом, його середній дохід складає 22000-30000 гривень на місяць, за станом здоров`я є працездатною особою, інших непрацездатних осіб на утриманні не перебуває, а тому для забезпечення існування позивача, яка в силу догляду за дитиною не може працювати та отримувати дохід на своє утримання, а тому вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини від його заробітку, щомісячно, тобто до 12.08.2022 року.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк. На обґрунтування своєї позиції по суті спору відповідачем докази не надавались.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони з 27.06.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 27 червня 2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 11 вересня 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Сторонами не заперечується, що спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю - позивачем у справі. А також та обставина, що на час розгляду справи сторони проживають окремо.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч.2,4,6 ст.84 СК, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідач на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надав. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, які враховуються судом при вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідач є молодою людиною, чоловіком працездатного віку.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_2 за станом здоров`я є непрацездатним. Доказами також не підтверджено, що на утриманні відповідача перебувають інші непрацездатні особи, зокрема батьки чи інші діти, що відповідач перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний.

Відсутність офіційного працевлаштування відповідача ОСОБА_2 , враховуючи зазначені обставини, не може бути підставою для звільнення останнього від обов`язку утримання дружини, що позбавлена можливості отримання доходу до досягнення спільною дитиною трирічного віку, а також не підтверджує неможливість ОСОБА_2 надавати таку матеріальну допомогу у розмірі заявленому позивачем.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Між тим, в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано відомостей про відсутність у нього нерухомого, рухомого майна на праві власності, банківських довідок про відсутність на його рахунках коштів, довідок про наявність інших утриманців, довідок податкового органу про сплату податку з доходів фізичних осіб, довідок фіскальної служби або пенсійного фонду про відсутність доходів, довідок про отримання допомоги по безробіттю, відомості щодо перебування на обліку в Державному центрі зайнятості, як особи, що шукає роботу тощо.

Будь-яких належних доказів про відсутність можливості у відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, матеріали справи не містять.

Натомість, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв`язку з чим вона не працює, отримує матеріальну допомогу по догляду за дитиною в сумі 860 гривень, та для забезпечення дитині належного догляду сама має бути належним чином забезпечена продуктами харчування та предметами побуту.

З огляду на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, яка доглядає за спільною дитиною до досягнення її трьох років, за наявності можливості сплачувати аліменти на її утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону. Виходячи із встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, тобто стягненню з відповідача підлягають аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольняє позов ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн згідно із Законом України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 12, 13, 79, 141, 211, 223, 258, 259,264, 265ЦПК України, ст.200 СК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.С. Солодовніков