Провадження № 2-о/161/402/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Пушкарчук В.П.

присяжних Митрофанюк І.В., Мов`як Т.А.

за участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про оголошення особи померлою,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що її батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з 15.05.1976 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого ними було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1 . На початку 2000 року її батько пішов з дому та більше не повертався. Із 2003 року по 2005 року ОСОБА_7 перебував у розшуку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2003 року ОСОБА_7 було визнано безвісно відсутнім. Відтак, у неї існують підстави вважати, що її батька немає в живих, оскільки з 2000 року жодних звісток про нього вона не отримувала. Враховуючи наведене, просить суд оголосити померлим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при вирішенні заявлених вимог поклались на думку суду.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Судом встановлено, що особа, відносно якої вирішується питання про оголошення її померлою - ОСОБА_7 та заінтересована особа ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.1976 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за час якого у них народилася спільна донька - заявниця ОСОБА_1 .

Як вбачається із інформаційного листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області, батько заявниці - ОСОБА_7 з 11.03.2003 року оголошений у розшук як зниклий безвісті та з 17.05.2005 року останнього було знято з розшуку, а оперативно розшукові заходи припинені.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2003 року у справі № 2-6439/03, - ОСОБА_7 визнано безвісно відсутнім.

Судом також встановлено, що з моменту визнання ОСОБА_7 безвісно відсутнім та по даний час жодні відомості про його місце перебування відсутні.

Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Так, нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживанні і місце перебування якої є невідомим.

Судом встановлено, що оголошення особи померлим необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав. Заявник у судовому засіданні акцентувала увагу суду на відсутність іншого порядку встановлення даного факту.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, якого вона просить оголосити померлим матеріально-правового зв`язку.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

За змістом ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, серед іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що відомості про місцеперебування ОСОБА_7 з 2000 року відсутні, суд вважає, що викладені обставини у заяві заявником доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому є всі підстави для оголошення його померлим, у зв`язку з чим, заяву слід задовольнити.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_7 у точності не може бути встановлено, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації Кемеровської області, жителя АДРЕСА_1 .

Днем смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення у повному обсязі складено 15 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук

Присяжні:

І.В. Митрофанюк

Т.А. Мов`як