КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року місто Київ.

Справа 752/4516/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16737/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року (ухвалене в складі судді Кирильчук І. А.,інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У лютому 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 26 330,83 грн.

Позов обґрунтований тим, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20 листопада 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, та дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

20 листопада 2009 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

ОСОБА_1 в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2020 року має заборгованість в загальному розмірі 26 330,83 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересн 2021 року Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 955,40 грн та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 168,66 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду 05.11.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилались на те, що оскаружуване рішення є незаконне, постановлене з порушеннями норм процесуального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення необгрунтованого і незаконного рішення суду.

Суд не врахував, що під час підписання анкети-заяви Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування. Таким чином, Відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції. Отже, відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. В даному випадку Відповідач підписуючи анкету-заяву та користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.

Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допустив грубе порушення основоположних норм цивільного законодавства. Так як, крім анкети-заяви Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому Відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. Тобто, Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування та розмір відсоткової ставки . Таким чином, вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, розмір відсоткової ставки, процедура виконання договору тощо, які передують виконанню договору була надана позичальнику, що підтверджується матеріалами справи.

В тексті апеляційної скарги посилається на практику з аналогічних справ Верхововного суду, а саме на постанову від 02.12.2020 року №61-13569вс20, у справі №284/157/20-ц.

07 грудня 2021 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано письмові пояснення, обгрутовані тим, що при укладенні загального Договору про надання банківських послуг від 20.11.2009 року сторонами були письмово погоджені всі істотні умови кредитування, зокрема визначено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 30.0% річних. Саме виходячи з письмово погодженого сторонами розміру процентної ставки позивачем і був наданий суду розрахунок заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність письмового погодження сторонами розміру процентної ставки за користування кредитними коштами.

Ухвалою 11 листопада 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

09 грудня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, частиною першої статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 20 листопада 2009 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

07 листопада 2018 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 31 грудня 2020 року відповідач має заборгованість в загальному розмірі 26 330,83 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 955,40 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 24 255,43 грн, пеня у розмірі 120,00 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 24 255 грн. 43 коп. та пені є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Водночас, в даній анкеті-заяві відсутні відомості щодо істотних умов договору, а саме, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки у разі неналежного виконання умов кредитного договору.

Суд першої інстанції, встановивши, що в кредитному договорі (Анкета-заява, яка підписана відповідачем) не міститься положень про розмір відсотків за користування кредитом, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, яка також врахована судом першої інстанції.

З огляду на викладене, посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник в анкеті-заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не підтверджують наявність погодження істотних умов договору кредиту, зокрема щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав до позовної заяви належних та допустимих доказів погодження між сторонами істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру відсотків та пені.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані, а також ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Долучений до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування банківських послуг не доводить факту того, який тариф було погоджено між Банком та відповідачем щодо розміру відсотків, а містить лише загальні відомості, щодо обслуговування платіжної картки.

Ураховуючи викладене, та зважаючи на те, що умовами Анкети-заяви від 20.11.09, яка підписана ОСОБА_1 не передбачено обов`язку останнього щодо сплати відсотків та пені, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги паспорт споживчого кредиту, який на думку позивача, містить істотні умови кредитного договору, зокрема щодо розміру відсотків та штрафів, також відхиляються колегією суддів.

Дійсно, в матеріалах справи наявна роздруківка, що містить інформацію щодо процентної ставки, яка була долучена позивачем до позовної заяви, а як зазначає позивач у додатках до позовної заяви паспорт споживчого кредитування. Дана роздруківка містить підпис та зазначено підписанта ОСОБА_1 07.11.2018, тобто не в день коли було підписано анкету-заяву №б/н від 20.11.2009. Більше того, даний документ не вказує на те, що між сторонами погоджено істотні умови щодо розміру відсотків та штрафів.

Крім того, дана роздруківка з інформацією містить лише умови кредитування щодо карток типу «Універсальна», «Універсальна Gold», , тоді як в анкеті заяві зазначені відомості про те, що ОСОБА_1 було видано картку «Універсальна 55 пільгового періоду». При цьому, матеріали справи не містять доказів тотожності анкети-заяви №б/н від 20.11.2009 та паспорту споживчого кредитування від 07.11.2018. Тобто позивач не довів, що наданий паспорт, стосується саме того договору на підставі якого позивач просить стягнути борг.

Колегія суддів вважає, що судом правомірно не взято до уваги, надану позивачем, копію паспорта споживчого кредиту, оскільки підпис відповідача на цьому документі, який складається з чотирьох сторінок, міститься лише на останній сторінці. До того ж, у цьому документі зазначено умови щодо надання кредитних ліній на карткових рахунках: «Універсальна», «Універсальна Goldта з розміром кредитного ліміту від 50 000,00 грн, 75 000,00 грн відповідно. А у справі, що переглядається, відсутні докази про встановлення відповідачу кредитного ліміту у такому розмірі за конкретним, визначеним картковим рахунком.

Також слід зазначити, що в паспорті споживчого кредиту вказано про те, що наведена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною з 07.11.2018 до 22.11.2018, тобто протягом 15 днів.

Більше того, у вказаному паспорті споживчого кредиту вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стон, розмір доходів, тощо.

Отже, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків та штрафів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції проігноровано факт погодження між сторонами істотних умов договору, зокрема щодо сплати відсотків. Крім того. Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги вказаний паспорт споживчого кредиту, оскільки зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню основного кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит, якого між сторонами укладено не було, оскільки надана позивачем анкета-заява про приєднання до банківських послуг від 20 листопада 2009 року та Умови та правила надання банківських послуг, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на те, що паспорт споживчого кредитування підтверджує факт інформування відповідача з умовами кредитування, про що також зазначено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, на яку посилається скаржник, проте у підписаному 22.11. 2018 року відповідачем паспорті споживчого кредитування міститься інформація про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які містять різні умови кредитування, разом з тим, відповідачем отримано було картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», а відтак і відсоткову ставку за користування кредитом, з наявних в матеріалах справи доказів встановити не можливо

Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення суду в цій частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик