Справа № 194/800/21
Номер провадження № 2/194/296/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2009 року до 2013 року, відповідач є батьком їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має діагноз: затримка мовного розвитку, гостре порушення мови І рівня, дизартрія. Так, у 2018 та у 2019 роках їх син на протязі трьох місяців перебував у «Дитячому психоневрологічному санаторії №4 для дітей з тяжкими розладами мови та ураження центральної нервової системи». Доходів, які вона отримує, недостатньо для покриття витрат, пов`язаних із утриманням та лікуванням неповнолітнього сина. Відповідач надав їй нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини за кордон до Республіки Молдова з метою навчання, лікування та оздоровлення сина. Навчання в іншому місті потребує значних затрат, оскільки крім повсякденних витрат на харчування, придбання канцелярських приладів, одягу, є потреба витрачати додаткові кошти на проїзд та проживання в житлі, яке необхідно знімати в іншій країні. Також, під час перебування в Республіці Молдова їй необхідно сплачувати комунальні послуги за квартиру в м. Тернівка Дніпропетровської області, де вона прописана разом з сином. Свої витрати в майбутньому вона оцінює в 50000,00 грн., бо вона очікує понести фінансові витрати у іншій країні, а саме в Республіці Молдова, на лікування, навчання, проживання, оздоровлення сина. Відповідно до рецепту ліків з Клініки доктора ЛОІК психологічна допомога дорослим та дітям, нею було витрачено 3606,64 грн. у 2016 році, а на сьогоднішній день ціна ліків втроє більша ніж зазначено у товарному чеку. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50000 грн.

Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивач у своєму позові не пояснює та не наводить доказів, чому саме такий розмір додаткових витрат як 50000,00 грн. повинен бути стягнутий з батька дитини в якості додаткових витрат на дитину. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Зазначає, що з відповідача стягуються на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходівна утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, до матеріалів справи додана форма рецептурного бланку від 27 вересня 2016 року без зазначення номеру рецепту, без зазначення П.І.Б. хворого, а лише зазначено прізвище хворого Хайрутдінов,42. Тобто, не зрозуміло кому саме виписувався рецепт, оскільки відсутні ім`я та по батькові хворого та вік хворого або його дата народження, а тому копії товарних чеків на придбання у 2016 році лікарського засобу цереброкурін, який збігається з назвою лікарського засобу у рецепті від 27 вересня 2016 року не може слугувати доказом придбання цього препарату саме дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні медичні призначення їх саме дитині. Також, позивачем не надано жодного доказу понесених витрат на дитину з квітня 2018 року по дату звернення позовної заяви, а саме по 27 травня 2021 року (більше трьох років) та передбачуваних витрат на дитину. Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду у справі № 522/6424/16-ц витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісяця та своєчасно.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, та не брати до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Зараз позивач разом з сином перебуває за кордоном на лікуванні. Зазначена в позовній заяві сума 50000,00 грн. це є додатковими витратами утримання дитинина майбутнє, які може понести позивач.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки стороною позивача не доведено чи потребує дитина постійного лікування та не доведена сума додаткових витрат на майбутнє.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 23 серпня 2013 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22 травня 2012 року, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє батьківство відповідач по справі не оспорює.

Згідно виписного епікризу, наданого КЗ «Дитячий психоневрологічний санаторій №4 для дітей з тяжкими розладами мови та ураженням центральної нервової системи» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_5 знаходився на лікуванні з 09 січня по 17 березня 2018 року, виписується з покращенням, рекомендовано продовжити заняття з логопедом за місцем проживання.

Відповідно до лікарського рецепту від 27 червня 2016 року хворому Хайрутдинову, 4 р., виписано цереброкурин 2 мл №5 амп.

Згідно товарного чеку № 02-Чк-0086280 від 28 вересня 2016 року було придбано цереброкурин та шприци на суму 1447,85 грн.; згідно чеку № 146235 від 27 вересня 2016 року було придбано цереброкурин, шприци та пакет на суму 725,33 грн.; згідно чеку № 146589 від 03 жовтня 2016 року було придбано цереброкурин на суму 720,33 грн.; згідно чеку № 34245 від 30 вересня 2016 року було придбано цереброкурин на суму 720,33 грн. Тобто, загальна сума за наданими позивачем чеками склала 3613,84 грн.

Відповідно до нотаріально засвідченої письмової заяви ОСОБА_6 від 25 травня 2021 року, він надав згоду на тимчасовий виїзд з України за кордон до Республіки Молдови в період з 15 червня 2021 року по 15 червня 2022 року з метою навчання, лікування та оздоровлення сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі його матері ОСОБА_3 .

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» Тернівської міської ради» від 25 травня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку з діагнозом: затримка речового розвитку, гостре порушення мови І ступеню, дизартрія.

Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» Тернівської міської ради» від 28 травня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку з діагнозом: наслідки перинатального гіпоксичного ураження ЦНС, затримка мовного розвитку, легкий когнітивний дефіцит.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків, незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст.181,182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Висновком, який зроблено Верховним Судом України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року по справі № 320/383/19 додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Суд враховує те, що сторонами по справі не оспорюється та обставина, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його доходівна утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення сином повноліття.

Суд враховує пояснення представника позивача, надані нею в судовому засіданні, що зазначена в позовній заяві сума 50000,00 грн. це є додатковими витратами утримання дитинина майбутнє, які може понести позивач. В позовній заяві позивачем зазначено, що вона очікує понести фінансові витрати у іншій країні, а саме в Республіці Молдова, на лікування, навчання, проживання, оздоровлення сина, також, під час перебування в Республіці Молдова їй необхідно сплачувати комунальні послуги за квартиру в м. Тернівка Дніпропетровської області, де вона прописана разом з сином.

Отже, про стягнення вже понесених витрат на дитину в даній позовній заяві питання не ставиться. Тому суд не обґрунтовує доцільність прийняття чи не прийняття як доказів чеків про придбання ліків, які надала позивач до позовної заяви, оскільки суд у відповідності до ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог.

Крім того, суд враховує, що в виписному епікризі, наданому КЗ «Дитячий психоневрологічний санаторій №4 для дітей з тяжкими розладами мови та ураженням центральної нервової системи» Дніпропетровської обласної ради», довідці КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» Тернівської міської ради» від 25 травня 2021 року та в повідомленні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» Тернівської міської ради» від 28 травня 2021 року не зазначено, що дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано будь-яке лікування, в тому числі і за кордоном в Республіці Молдова, призначені ліки, які необхідно вживати постійно або періодично.

Натомість, суд бере до уваги те, що позивач жодним чином не обґрунтувала свої позовні вимоги щодо додаткових витрат в майбутньому на утримання дитини, бо не надала суду жодного належного та допустимого доказу таких витрат в майбутньому та розміру додаткових витрат на дитину, який повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Крім того, суд враховує те, що відповідач обов`язок брати участь у додаткових витрат на дитину не оспорює, а предмет спору є витрати, які позивачка планує понести в майбутньому, які вона розцінює, як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою), з чим не погоджується відповідач, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів щодо необхідності періодичних, систематичних, одноразових додаткових витрат на лікування дитини.

Зазначена правова позиція викладена і в постанові Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року по справі справа № 182/1757/21.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням зазначеного, в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2021 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін