за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») про заміну стягувача у виконавчому провадженні за касаційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.
У березні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дарницького РВ ДВС у місті Києві) Данилюк О. Б.
Заява мотивована тим, що на виконанні Дарницького РВ ДВС у місті Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 10 травня 2017 року № 6533, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк».
Посилаючись на те, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», просило замінити стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк».
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, у відкриті провадження у справі за заявою АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вважав, що заява АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги заяви пов`язані з заміною сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а тому повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.
Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що КАС України не передбачено процесуальної можливості заміни сторони виконавчого провадження в інших випадках, коли адміністративна справа судом не розглядалась. Висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин внаслідок зміни норм законодавства.
Вказують, що в даному випадку банк не оскаржує а ні рішення, а ні дії чи бездіяльність державного виконавця, а звертається з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження. Ці правовідносини регулюються окремим розділом ЦПК України, зокрема статтями 442, 446 ЦПК України, а тому висновок судів про відмову у відкритті провадження у справі є помилковим.
Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 08 вересня 2021 року касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року без змін.
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17, вважала, що встановивши, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, суди зробили обґрунтований висновок про те, що це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
З таким висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, цілком погодитися не можу й відповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Водночас статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Так, згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).
Отже, у порядку адміністративного судочинства вирішуються питання заміни сторони виконавчого провадження (як і інші процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у адміністративних справах) лише в адміністративних справах судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На противагу цьому, ЦПК України містить статтю 446, яка визначає підсудність вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), а саме вони вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Таким чином, питання заміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції з урахуванням положень частини другої статті 446 ЦПК України.
При цьому положення статті 287 КАС України, на які посилались суди, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки такі регулюють питання оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Окрім цього не погоджуюсь з висновком колегії суддів щодо застосування до даних правовідносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові № 826/7941/17 від 16 січня 2019 року, оскільки заява у цій справі подана на підставі процесуальних норм, які діяли після 15 грудня 2017 року, тоді як у зазначеній справі Великою Палатою Верховного Суду зроблені висновки щодо заяв, поданих на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року.
За таких обставин вважаю, що касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» підлягала задоволенню, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій необхідно було скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Суддя М. Ю. Тітов