РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

06 грудня 2021 рокуСправа №451/1188/21
Провадження № 2/451/729/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/1188/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лопатинської селищної ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту,

за участю представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

04.08.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_5 внаслідок смерті відкрилась спадщина до складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку площею 1, 5496 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований у 1965 р. Факт будівництва та прийняття в експлуатацію будинку підтверджується технічним паспортом на будинок, тобто спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовано до 05 серпня 1992 р. на земельній ділянці, яка перебувала у законному користуванні спадкодавця, а відтак необхідно визнати право власності, яке переходить у порядку спадкування. ОСОБА_5 набула право власності на цей житловий будинок у відповідності до законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин, також такий факт підтверджується довідкою №170 від 15.02.2021 р. За життя ОСОБА_5 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно заповіла внучці ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на ОСОБА_2 незважаючи на те, що спадкове майно спадкодавець заповіла ОСОБА_6 , остання спадщини у строк та визначений законом порядок не прийняла, а єдиним хто прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном стала ОСОБА_1 . Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині недоведеності факту прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 . З огляду на те, що позивач є єдиним спадкоємцем, який своєчасно та належним чином прийняв спадщину після смерті спадкодавця, то позов пред`являється до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та до ОСОБА_2 , так як майно стосується безпосередньо її майнових прав. Просить суд встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1,5496 га, що знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №025279 від 14.04.2000 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 09.08.2021 р. матеріали позовної заяви залишено без руху.

31.08.2021 р. на виконання ухвали суду від 09.08.2021 р. представником позивача надано додаткові затребувані матеріали та позовну заяву в новій редакції, де позивач просить суд

встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факту належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 025 279 виданого 11.04.2000 р. Радехівською районною радою народних депутатів на ім`я « ОСОБА_7 », зареєстрованого в Книзі записів державний актів на право власності на землю за №9226.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1,5496 га, що знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №025279 від 11.04.2000 р.

16.09.2021 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 17.09.2021 р. цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

12.10.2021 р. ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 01.10.2021 р.

11.10.2021 р. від представника відповідача Лопатинської селищної ради Львівської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради, де просять справу вирішити на розсуд суду.

13.10.2021 р. від відповідача ОСОБА_2 поштовим зв`язком надійшла заява про визнання позову, де просить розгляд справи № 451/1188/21, здійснювати за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

01.11.2021 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.11.2021 р. в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вони з ОСОБА_2 проживали в АДРЕСА_2 , проте до 2002 р. приїжджали в село, а з 2003 р. фактично постійно проживали у м. Львів. На час смерті ОСОБА_5 з нею проживала ОСОБА_1 , яка згодом поїхала в Італію.

29.11.2021 р. свідок ОСОБА_9 в суді показала, що з померлою ОСОБА_5 були сусідами. Позивач ОСОБА_1 померлій приходилася дочкою, а ОСОБА_2 внучкою. ОСОБА_5 була хворою, ОСОБА_1 доглядала за нею та проживала в АДРЕСА_1 до 2002 р. разом із ОСОБА_5 та на час її смерті.

15.11.2021 р., 29.11.2021 р. та 06.12.2021 р. відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях позовні вимоги позивача визнала, вказала на те, що знає про існування заповіту на її ім`я від баби, проте спадщину у встановлений законом строк не прийняла, та не буде звертатися із заявою про прийняття такої, оскільки спадкове майно їй не потрібне, а єдиною хто проживав на час смерті ОСОБА_5 та доглядав за нею, а згодом і за спадковим майном була її мати - позивач ОСОБА_1

06.12.2021 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, які наведені в позовній заяві. Вказав на те, що факт вступу в управління та володіння спадковим майном доведено наявністю в позивача оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та показами свідків. Відповідач ОСОБА_2 спадщини не прийняла та заявила в судовому засіданні, що такої приймати не буде, отже єдиним власником спадкового майна з часу відкриття спадщини є позивач ОСОБА_1 .

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.08.2002 р. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її мамою зазначена є ОСОБА_5 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.04.1958 (а.с.18).

Після укладення шлюбу позивачем з ОСОБА_11 17.05.1980 р. така змінила прізвище на « ОСОБА_12 », відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.19).

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_5 26.03.1996 р. заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося своїй внучці ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №025279 ОСОБА_7 була виділена земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5496 га на території Завидчанської сільської ради на підставі рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 25 лютого 2000 р. (а.с.12).

Відповідно до даних технічного паспорта від 22.03.2021 р. житловий будинок в АДРЕСА_1 збудований в 1965 р., загальною площею 63, 3 м.кв. (а.с.13-16).

ОСОБА_5 була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 та на день смерті була зареєстрована одна, більше ніхто не був зареєстрований, даний будинок належав ОСОБА_5 , згідно довідки Лопатинської селищної ради від 15.02.2021 р. (а.с.17).

Як видно із інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 07.07.2021 р. після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.20).

Згідно довідки Лопатинської селищної ради №547 від 20.08.2021 р. останнім та єдиним членом колгоспного двору по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. була ОСОБА_5 (а.с.42).

Відповідно до довідки Лопатинської селищної ради №703 від 29.10.2021 р. за колгоспним двором було виділено земельну ділянку площею 076 га в тому числі для 0,04 га для обслуговування житлового будинку (а.с.69).

Згідно по господарської книги номер об`єкта відкритий на громадянку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.70-72).

ОСОБА_1 приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. було повідомлено листом про неможливість відкриття спадкової справи, оскільки нею був пропущений строк для прийняття спадщини, та не надано оригіналу правовстановлюючих документів, а відтак рекомендовано на звернення до суду (а.с.21).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

А як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Отже, позовна вимога встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що залишилася після смерті мами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні вважається доведеною, зокрема наявністю в позивача оригіналів правовстановлюючих документів, поясненнями відповідача ОСОБА_2 , яка вказала, що спадщини не приймала в порядку спадкування за заповітом та на таку не претендує, та показами свідків, які узгоджуються з доказами, які містяться в матеріалах позовної заяви, тому така підлягає до задоволення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

В судовому засідання встановлено факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 025 279 виданого 11.04.2000 р. Радехівською районною радою народних депутатів на ім`я « ОСОБА_7 », зареєстрованого в Книзі записів державний актів на право власності на землю за №9226, та доведено такий дослідженими в судовому засіданні доказами, тому слід визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1,5496 га, що знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №025279 від 11.04.2000 р.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.

Так, відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Згідно постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 02.03.1973р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 ЦК. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього.

Пунктом 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127) встановлено, що для державної реєстрації права власності на Об`єкти, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Спірний житловий будинок в АДРЕСА_1 , побудований у 1965 р. і належав колгоспному двору, останнім і єдиним членом колгоспного двору була ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно довідки Лопатинської селищної ради від 20.08.2021 р. №547 (а.с.42).

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членом була спадкодавець - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_5 за нею відкрилася спадщина, зокрема і на вказаний житловий будинок, а сама позивачка вважається такою, яка вступила у володіння та управління майном і не заявила відмови від спадщини, тому позовну вимогу про визнання права власності на такий слід задоволити.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

На підставі ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лопатинської селищної ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факту належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 025 279 виданого 11.04.2000 р. Радехівською районною радою народних депутатів на ім`я « ОСОБА_7 », зареєстрованого в Книзі записів державний актів на право власності на землю за №9226.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 1,5496 га, що знаходиться на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №025279 від 11.04.2000 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2: Лопатинська селищна рада Львівської області, , адреса: 80261 вул. Центральна,12 смт. Лопатин

Повний текст рішення складено 15.12.2021 року.

ГоловуючийПатинок О. П.