Справа № 442/9705/21
Провадження № 2-з/442/19/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просить заборонити виконавчому комітету Дрогобицькій міській раді Львівської області вчиняти дії по демонтажу багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 та накласти арешт на дане нерухоме майно. Мотивує тим, що він є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться за вказаною адресою, і має намір звернутися із позовною заявою до Дрогобицької міської ради Львівської області про скасування рішення Дрогобицької міської ради від 26.07.2021 №544 «Про демонтаж зруйнованого внаслідок обвалу багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 ».Згідно з п.1 цього рішення, міська рада доручила виконавчому комітету Дрогобицької міської ради організувати проведення демонтажу, а КП «Управитель «ЖЕО» ДМР надала дозвіл на списання з балансу аварійного будинку. З 29 листопада 2021 року на АДРЕСА_1 розпочалися активні роботи з демонтажу будинку і на даний час вже частина демонтована повністю.

Вважає, що даним рішенням органу місцевого самоврядування порушується його право власника нежитлового приміщення на першому поверсі у даному багатоквартирному будинку, яке є чинним, не припиненим у відповідності до законодавства, так як йдеться про повне фізичне знищення належної йому на праві власності нерухомості без відшкодування такої. Після аварії на багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , яка сталася 28.08.2019, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 13.09.2019 №212 затверджено список власників квартир та нежитлових приміщень з аварійного будинку на АДРЕСА_1 та вартість квартир для відселення мешканців на території м.Дрогобича. У подальшому, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.12.2019 №309 затверджено список власників квартир, які потребують відселення з аварійного будинку на АДРЕСА_1 згідно з додатком. Додаток до рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №212 ві 13.09.2019р. вирішено вважати таким, що втратив чинність в частині власників квартир для відселення. Виходячи з наведеного, для власників нежитлових приміщень є чинним список, визначений рішенням виконкому від 13.09.2019 №212, але станом на день написання даної заяви органом місцевого самоврядування - Дрогобицькою міською радою не здійснюються жодні заходи щодо відшкодування їх вартості ні йому, ні іншим власникам нежитлових приміщень.

Зауважує, що належне йому нежитлове приміщення не було зруйноване під час аварії 28.08.2019, а тому може бути повністю знищене лише під час демонтажу.

Вважає, що заходи, про які він просить, мають виключно попереджувальний характер, для забезпечення реального і ефективного виконання рішення суду у спорі та не змінюватимуть суті існуючих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без виклику учасників справи.

Дослідивши подані документи, на яких ґрунтуються вимоги про забезпечення позову, приходжу наступних висновків.

У відповідності з ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічними інтересами правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, звертаю увагу на те, що заявник не довів, що між сторонами дійсно виник спір. Доводи заявника зводяться фактично до обгрунтування позовних вимог, а не до мотивування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає про відсутність заходів зі сторони Дрогобицької міської ради щодо відшкодування йому вартості його нежитлового приміщення, водночас вказуючи на рішення виконавчого комітету про затвердження списку власників нежитлових приміщень з аварійного будинку, однак, просить заборонити вчиняти дії по демонтажу багатоквартирного житлового будинку, який (як зазначається в рішенні міської ради) зруйнований внаслідок обвалу.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, так як доводи заяви залишають за собою невизначеність у предметі спору, якщо такий взагалі існує, неможливість з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , майбутнім позовним вимогам. У той же час, докази, надані на підтвердження вимог про забезпечення позову, не доводять, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, конструтивні елементи зруйнованого внаслідок обвалу багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 , можуть нести загрозу ще більшого обвалу та виникненню непередбачуваних ситуацій, чим створюють небезпеку життю і здоров`ю інших осіб, в тому числі, мешканців міста.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приходжу до переконання, що вимоги про забезпечення позову є необґрунтованими та передчасними, а тому слід відмовити у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Грицай М.М.