Справа № 482/1279/21
Номер провадження 2-з/482/31/2021
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22 вересня 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сергієнка С.А.,

за участю секретаря Мазанової Ю.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Філіпенко Ольга Миколаївна, про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Філіпенко Ольга Миколаївна, про стягнення боргу.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку розміром 7,6629 га., ріллі багарної, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0112, яка знаходиться на території Дільничної сільської ради та належить відповідно до державного акту на землю ОСОБА_3 .

У обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що ОСОБА_3 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 і саме вона є позичальником коштів стосовно стягнення яких і звертається позивач. Оскільки ОСОБА_3 померла і її донькою була прийнята спадщина, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, адже у зв`язку із функціонуванням ринку землі в Україні відповідач може продати зазначену земельну ділянку, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд приходить до наступного.

20.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Філіпенко Ольга Миколаївна, про стягнення боргу. На час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі за вищевказаним позовом не відкрито. Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 7,6629 га., кадастровий номер :03:000:0112, вказуючи що вона входить до складу спадщини яку відповідач прийняла після смерті ОСОБА_3 разом із борговими зобов`язаннями перед позивачем про задоволення яких позивач просить у позовній заяві. Проте з доданих позивачем до заяви про забезпечення позову, рівно як до самої позовної заяви доказів не можливо встановити належність вищевказаної земельної ділянки до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

До заяви про забезпечення позову додано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-МК № 039468, на іншу земельну ділянку площею 9,22 га.

Будь-яких інших доказів позивачем надано не було, що не дозволяє суду встановити факт того, що зазначена земельна ділянка входить до складу спадщини яку прийняла відповідач після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні її заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену у заяві земельну ділянку.

Керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Філіпенко Ольга Миколаївна, про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко