І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Фалькової І.М.,
Справа № 629/3695/21
Номер провадження 2/629/1151/21
відповідач Акціонерне товариство «Укрпошта»
відповідач Державна Казначейська служба України
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу про відшкодування моральної (немайнової) та матеріальної шкоди
В наданій відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказала, що додана фотокопію чеку «Укрпошти» від 14.03.2018 року є доказом: матеріальних збитків; посадової особи, яка писала надпис червоною ампулою «487» «Кур`єрська доставка. Доставити 15.03.2021 до 16-15» - в чеці вказане прізвище посадової особи.
Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена сторонам, копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана позивачем 05.08.2021. Позивач не скористався правом подати до суду, у разі наявності, докази в обґрунтування позовних вимог, які не були додані до позовної заяви; будь-яких заяв, клопотань про забезпечення, витребування доказів від позивача до суду не надходило.
Як убачається з матеріалів справи, предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди, матеріальної шкоди, завданої позивачу.
Так, позивач вказує, що їй були завдані моральні страждання внаслідок незаконного розповсюдження стосовно позивача, як лікаря, негативної інформації, внаслідок чого усі знайомі, у тому числі колишні колеги і лікарі та однокурсники зі всієї України, запитували, чи дійсно її документи на конкурсний відбір Укрпошта доставила запізно і до конкурсу її не допустили, позивач зазнала надзвичайних переживань, оскільки порушились та змінились у негативний бік її установлені зв`язки та звички, погіршились відносини з оточуючими.
Однак, суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 277 ЦК України щодо негативної інформації, поширеної про особу, були виключені з цієї статті на підставі Закону України №1170-VII від 27.03.2014 і на час правовідносин, які розглядаються, застосуванню не підлягає. Крім того, згідно п. 18. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами. При цьому під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Позивачеві необхідно довести, не лише сам факт поширення інформації, а і встановити та вказати у позові автора інформаційного матеріалу, особу, яка його поширила, а також власника веб-сайту, на якому розміщено інформаційний матеріал (пункти 9, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи), надати відповідні докази. У відповідності до вимог ст. 77-81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами вищенаведені обставини.
Але, відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підстави для звільнення від доказування передбачені статтею 82 ЦПК України, зокрема, в частині 4 цієї статті вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Не доведено позивачем і порушення її прав та інтересів Державною Казначейською службою України. Позивач зазначає, що держава є засновником і акціонером АТ «Укрпошта», посилається на порушення її прав АТ «Укрпошта» як суб`єктом владних повноважень, вважає наявними правові підстави про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави. Але акціонерне товариство може бути створене юридичними та (або) фізичними особами, а також державою в особі уповноваженого органу, територіальною громадою в особі уповноваженого органу/ст. 153 ЦК України/. Однак, згідно з частиною 1 статті 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. АТ «Укрпошта» є юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. АТ «Укрпошта» не є суб`єктом владних повноважень. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд не убачає правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди.
Також позивач заявляє вимогу щодо стягнення з відповідачів збитків, матеріальної шкоди в розмірі 135 гривень. ОСОБА_1 вказує, що вона була змушена відстоювати свої права у суді, для чого потрібно було неодноразово відвідувати суд, подавати позовну заяву, робити ксерокопії та роздруківку певних документів, відправляти листи на загальну суму 135 гривень (29 грн+5грн+19грн+50грн+7,50грн+24.48грн.). Зазначене призвело до матеріальних збитків, що складають чеки за копіювання і друк, пересилання рекомендованої кореспонденції /а.с. 15, 18, 22/ на які позивач могла б не витрачатися у разі непорушення АТ «Укрпошта» її права, посилається на ст. 22 ЦК України, поняття упущеної вигоди, статтю 56 Конституції України, ст.ст. 1173,1174 ЦК України, ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України.
Так, витрати у сумі 24, 48 грн. є оплатою вартості послуги з пересилання відправлення від 14.03.2018 року з типом «склад-двері» у вигляді «Укрпошта Стандарт» з додатковим сервісом «Кур`єрська доставка».
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Суд звертає увагу на те, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Однак, у відповідності до вимог ст. 77-81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами жодного з елементів складу правопорушення, за яке настає відповідальність у вигляді відшкодування збитків.
Щодо інших аргументів позивача, то згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Однак, вищевказаних обставин при розгляді справи судом не було встановлено.
АТ «Укрпошта» не є органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування.
Інші наведені позивачем витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст.. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати 29 грн, 5 грн., 19 грн. здійснені 17.08.2018 року та не пов`язані з розглядом даної справи. При ухваленні рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.05.2018 питання щодо розподілення судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішувалося.
Щодо витрат 50 грн. та 7,50 грн. здійснених 08.07.2021 року, то згідно ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, варто зазначити, що склад та розміри судових витрат, входить до предмета доказування.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідачів, враховуючи, що судом не знайдено правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 12, 13, 81, 265-268 ЦПК України, суд
В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) та матеріальної шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ