РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 грудня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

(Справа № 285/5338/21, провадження у справі № 2/0285/1250/21)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вищезазначеного житла з 19.06.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В.П. за реєстраційним №980. В будинку зареєстрована відповідачка, яка в ньому не проживає але продовжує бути зареєстрованою в ньому, що позбавляє його права на належне розпорядження своєю власністю.

Позивач керуючись ст. 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та посилаючись на те, що оскільки відповідачка не є членом його сім`ї, в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, просить суд позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідачки не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідачки заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В.П. за реєстраційним №980від 19 червня 2020 року, є власником будинку АДРЕСА_1 /а.с.5-8/. В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 /а.с.9,10/.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що відповідачка з 2019 року в будинку не проживає, витрати на його утримання не несе, особистих речей не зберігає, де вона проживає йому не відомо.

Зазначені обставини підтверджуються актами депутата Новоград-Волинської міської ради від 21.01.2021 року та від 11.10.2021 року, з яких встановлено, що ОСОБА_2 за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 , не проживає більше двох років і її речей домашнього вжитку не виявлено /а.с.11,12/.

Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач понад встановлені законом строки тимчасової відсутності, а саме понад один рік, не проживає у будинку позивача, тому втратила право користування жилим приміщенням, а відтак здобуті докази, які нічим не спростовані, суд бере за основу судового рішення та задовольняє позов.

На підставі ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 21.05.2003 р., зареєстровану АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 16.12.2021 року.

Головуючий