Дата документу 09.09.2021
Справа № 335/9164/20
Провадження № 2/334/2005/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участю секретаря - Прийменко А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі у розмірі 84165,62 гривень.

Ухвалою від 10.11.2020 року відмовлено у відкриття провадження відносно ОСОБА_5 , відкрито провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Ухвалою від 18.01.2021 року справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі у розмірі 84165,62 гривень передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) для розгляду до Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

02.03.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено судді Ісакову Д.О.

Ухвалою від 02.03.2021 року прийнято до провадження судді цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 84165,62 гривень.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.04.2021 року позивач вказав, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною діяльністю Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємств є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації та її збут та інше.

Концерн «МТМ» у період з 01.04.2014 року по 31.08.2020 року надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи на загальну суму 99849,70 гривень.

Споживачами за вказаний період сплачено частково оплату за надані послуги в сумі 17413,14 гривень, в тому числі за рахунок субсидії 13461,04 гривень.

Станом на 01.09.2020 року сума непогашеної заборгованості за вказаний період складає 82436,56 гривень.

Просить стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також витрати по сплаті судового збору.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

12.04.2021 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять відмовити у задоволенні позову.

27.04.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

05.05.2021 року від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення по суті позовних вимог, просила позов задовольнити з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, заявили про строк позовної давності, просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, щодо відомостей про адресу місця реєстрації відповідачів від 09.03.2021 року. ОСОБА_5 був зареєстрований за вказаною адресою з 21.07.1998 року по 04.05.2020 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Особовий рахунок № НОМЕР_1 був відкритий на ОСОБА_5 . Особовий рахунок переоформлений на ОСОБА_2 .

Плата за централізоване опалення нараховується з опалювальної площі 58,24 кв.м., за централізоване постачання гарячої води на чотирьох осіб, які були зареєстровані за вищевказаною адресою, в подальшому на трьох осіб.

Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, що постачається до житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи.

Відповідно до ч.2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Відповідачі не здійснили укладання договору з виконавцем послуг, у зв`язку з чим надання послуг з централізованого опалення здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил.

Не зважаючи на відсутність письмового договору, фактично між сторонами існували правовідносини з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення, а отже, існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє споживача обов`язку щодо оплати наданих їм послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.04.2014 року по 31.08.2020 року надав послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 99849,70 гривень.

Споживачами за вказаний період сплачено частково оплату за надані послуги в сумі 17413,14 гривень, в тому числі за рахунок субсидії 13461,04 гривень.

Станом на 01.09.2020 року сума непогашеної заборгованості за вказаний період складає 82436,56 гривень.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 226375508 від 01.10.2020 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності по ј частки - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Враховуючи положення ст. 541 ЦК України, зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер. Таким чином, особи, які мають право власності на квартиру, залежно від частки , несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст.11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Щодо невідповідності сплати судового збору суд зазначає, що відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті позивач на підставі п.3.1. та п.3.7 здійснив перерахування судового збору за подання позову до суду.

Відповідно до матеріалів справи судовий збір у розмірі 2102,00 гривень зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою (а.с.17), а тому використання платіжного доручення № 9897 від 22.09.2020 року повторно в іншій справі неможливо.

Щодо представництва інтересів Концерну «Міські теплові мережі» суд зазначає, що відповідно до ст.131-2 ч.4 Конституції України, законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Статтею 19 ч.4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється у порядку спрощеного позовного провадженнях у малозначних справах.

У відповідності до положень ст. 274 ЦПК України в спрощеному провадженні розглядаються справи ціна позову яких не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 гривень. Ціна позову у даній справі значно нижча ніж це передбачено діючим ЦПК.

Згідно із ст. 60 ч.2 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Так, представник позивача ОСОБА_1 не перевищила своїх повноважень підписуючи та подаючи до суду позов від імені Концерну «Міські теплові мережі».

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебігу позовної давності починається заново (ч.1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надяться пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на появ, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня пісня відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З матеріалів справи та особового рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що відповідачі з квітня 2014 року по серпень 2020 року здійснили оплату у розмірі 3574,50 гривень за період з квітня 2017 року по травень 2019 року, що свідчить про визнання відповідачами боргу, тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України). Крім того, в цей же період відповідачі отримали субсидію у розмірі 13461,04 гривень.

Позивач звернувся до суду з позовом 28.10.2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісячно, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (часина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що Розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша стати 32 Закону).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вловіться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, посипання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість).

З огляду на те, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, насипного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

З урахуванням викладення, суд вважає, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності, оскільки Концерном «Міські теплові мережі» не пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживає з травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 . На той час у квартирі АДРЕСА_4 проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який в подальшому помер.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що у квартирі АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . В 2013 році ОСОБА_3 одружився і мешкав постійно по АДРЕСА_4 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаючись на місце проживання за іншою адресою, не надали суду доказів щодо відсутності обов`язку щодо сплати наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

За таких обставин оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили правила оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 2102,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну Міські теплові мережі», заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 82436 (вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну Міські теплові мережі», судові витрати у виді судового збору у розмірі 700 (сімсот) гривень 67 копійок, з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13 вересня 2021 року.

Суддя Ісаков Д.О.