Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 204/1738/20

провадження № 61-16879ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Соборної районної організації профспілки працівників освіти і науки України у місті Дніпро про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання внести записи до трудової книжки та вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 4 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

16 грудня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано виправлена касаційна скарга та копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Також заявником додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване скрутним майновим станом позивача, перебуванням на її утриманні дитини з інвалідністю з дитинства та тим, що предметом позову є захист трудових прав.

Крім того, заявник вказує про наявність великої кількості справ за її позовами, які перебувають на розгляді у судах. Вважає, що вказана обставина також є підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки на підготовку процесуальних документів у справах заявник витрачає значну суму грошових коштів.

Також заявник вказує, що її звільнено від сплати судового збору ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 6 квітня 2020 року.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати на підставі пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд має встановити майновий стан сторони та предмет спору.

До клопотання заявником, зокрема, додано:

- відомості з Пенсійного фонду України за 2001 - 2020 роки, з яких вбачається, що за 2020 рік позивачем отримано 18 892 грн пенсії;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 1998 року до 3 кварталу 2021 року, з яких, зокрема, вбачається, що заявник отримує державну та соціальну матеріальну допомогу;

- докази того, що у 2021 році заявник отримала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю у розмірі 2 255,60 грн щомісячно;

- копію довідки Державного центу зайнятості від 29 листопада 2021 року, з якої вбачається, що заявник допомогу по безробіттю не отримує;

- копію виписки по картковому рахунку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за період з 1 липня 2017 року до 11 грудня 2021 року, з якого вбачається, що заявником за вказаний період отримано соціальну допомогу у розмірі 114 389,82 грн.

Враховуючи предмет спору, яким є захист трудових прав позивача, та надані нею відомості, які свідчать про її скрутний майновий стан, суд вважає за можливе звільнити заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заочного рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц, у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 644/1564/18, від 3 березня 2021 року у справі № 279/6777/19,

від 31 березня 2021 року у справі № 185/3775/17, від 26 березня 2021 року у справі № 127/15498/19, від 10 квітня 2019 року у справі № 522/9763/17-ц,

від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 17 березня 2020 року у справі № 569/6583/16-ц, від 1 лютого 2018 року у справі № 757/25503/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 503/610/16-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 149/1568/19,

від 17 березня 2021 року у справі № 686/10718/17, від 11 березня 2021 року у справі № 286/3312/19, від 17 березня 2021 року у справі № 554/5092/17,

від 17 березня 2021 року у справі № 201/11430/19, від 31 березня 2021 року у справі № 607/1422/17, від 1 квітня 2021 року у справі № 733/1695/17,

від 12 березня 2021 року у справі № 607/1425/17, від 30 березня 2021 року у справі № 337/6165/18, від 31 березня 2021 року у справі № 607/1427/17,

від 5 березня 2021 року у справі № 201/1656/20, від 2 квітня 2021 року у справі № 953/3442/20, від 31 березня 2021 року у справі № 644/1564/18, від 5 квітня 2021 року у справі № 335/10626/18, від 3 лютого 2021 року у справі № 761/22110/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник також визначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, вказуючи, що справу розглянуто за її відсутності, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання; суди не дослідили зібрані у справі докази; суди розглянули у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; суди необґрунтовано відхилили клопотання про витребування доказів.

Крім того, заявник вказує про встановлення судами першої та апеляційної інстанцій обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. При цьому ОСОБА_1 не вказує, які саме докази є недопустимими, тому касаційний суд не враховує як підставу касаційного оскарження

пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме пункт 4 частини третьої

статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.

Витребувати з Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська матеріали цивільної справи № 204/1738/20 за позовом ОСОБА_1 до Соборної районної організації профспілки працівників освіти і науки України у місті Дніпро про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання внести записи до трудової книжки та вчинити певні дії.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук