Справа № 201/2817/20
Провадження № 4-с/201/70/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 18 серпня 2021 року надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, зобов`язання вчинити певні дії, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2021 року була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 12-13).

В обґрунтування поданої скарги представник заявника зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/2817/20 від 31 березня 2021 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 70 000 грн., про що виданий виконавчий лист. 13 серпня 2021 року представник стягувача отримав поштою супровідний лист від 19 липня 2021 року № 032/ 3297/15, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 липня 2021 року та оригінал виконавчого листа № 201/2817/20. Підставою для повернення виконавчого документу стало те, що боржник фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що не є територією Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро). Проте як зазначив представник заявника, у виконавчому листі зазначено також зареєстроване місце проживання боржника: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Шевченківського ВДВС у мсті Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро). Тому представник заявника просив визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєву С.З. неправомірними; скасувати рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 липня 2021 року; зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєву С.З. усунути порушення шляхом відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 201/2817/20, виданого 13 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 70 000 грн. (а.с.1-3).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, зобов`язання вчинити певні дії (а.с.14).

Від представника заявника 29 вересня 2021 року до суду надійшла заява про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва С.З. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. Від неї 09 грудня 2021 року на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі, проте доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано.

Крім того, в матеріалах скарги міститься відзив державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвої С.З., який надійшов на адресу суду засобами поштового зв`язку 08 грудня 2021 року, у якому просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що повертаючи виконавчий лист стягувачу, діяла в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 450 ЦПК України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 13 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 201/2817/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 70 000 грн., який у подальшому було пред`явлено до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У виконавчому листі було зазначено зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , що відноситься до Шевченківського району м. Дніпра, а також фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , що знаходиться в Ленінському районі м. Дніпра.

19 липня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвою С.З. було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що не є територією Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які визначено Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема у виконавчому документі зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів із дня його подання, якщо виконавчий документ подано не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організацію діяльності яких визначено Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, зокрема конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця в порядку, встановленому цим законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем розташування його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцем розташування боржника юридичної особи або за місцем перебування майна боржника.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доправляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1, 4 частини 9 статті 71 цього закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місця розташування документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 6 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За визначеннями, наведеними в статті 3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції від 25 грудня 2019 року на момент виникнення спірних правовідносин) місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає протягом менш ніж шести місяців на рік; місцем проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування з подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною 2 статті 2 цього закону встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом статті 6 зазначеного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання ведеться офіційне листування з особою та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з частиною 1 статті 4 цього Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20 листопада 2012 року в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, єдиний державний демографічний реєстр це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим законом документів. Єдиний державний демографічний Реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 7 Закону № 5492-VI до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, народження дітей, шлюб і розірвання шлюбу, зміну імені, в разі наявності інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролювальний орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Ураховуючи встановлені в цій справі обставини, визначення місця подання до виконання виконавчого документа щодо боржника має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання останнього. Будь-які інші відомості про місце проживання або перебування боржника можуть бути використані як додаткова інформація та сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, із яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення.

Так, виконавчий документ пред`явлено за місцем реєстрації боржника, підстави для його повернення стягувачу на час його пред`явлення були відсутні, а тому суд дійшов висновку, що дії державного виконавця під час повернення виконавчого документа стягувачу не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги скарги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєвої Сабіри Зубєіровна неправомірними.

Скасувати рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19 липня 2021 року.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Абдуллаєву Сабіру Зубєіровну усунути порушення шляхом відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 201/2817/20, виданого 13 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 70 000 грн. (а.с.1-3).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 грудня 2021 року.

Суддя С.О. Демидова