241/1821/21
2-др/241/9/21
17.12.2021 Першотравневий районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Чудопалової С.В., за участю секретаря Небиліченко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш клопотання представника позивача Япраха Д.Г. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики,-
При зверненні до суду, в уточненій позовній заяві представником позивача висувалися вимоги, окрім стягнення суми судового збору, ще і вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних із прибуттям адвоката до суду, та надано їх попередній розрахунок.
07.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям адвоката до суду, у розмірі 8000 грн., оскільки це питання не вирішено при постановленні рішення.
Сторони в судове засідання не викликалися, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Представник позивача у поданому клопотанні просив розглянути дане питання без його участі.
У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту рішення, при його ухваленні судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям представника позивача до суду, про які позивачем було заявлено у позові.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", "Лавентс проти Латвії", «Данілов проти України»).
Частинами 5 та 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи було надано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) згідно розрахунку від 29.11.2021 № 24 та платіжне доручення №5834 від 29.11.2021, згідно яких розмір витрат на професійну правничу допомогу, що включає в себе правовий аналіз справи, консультація клієнта, складання позовної заяви, складання заяви про зменшення позовних вимог, інших процесуальних клопотань по даній справі, поштові витрати, представництво інтересів в суді, витрати представника пов`язані з розглядом справи в суді, складає 8000 грн.
Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката підтверджені належними та допустимими доказами, які є достатніми для їх підтвердження, не виходять за межі попереднього розрахунку, поданого із позовом, є співрозмірними із складністю справи та наданою адвокатом послугою, витраченим часом, обсягом наданих послуг та виконаної роботи адвоката, значенням справи для сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Будь-яких доказів не співмірності даних витрат, інших цін по наданим послугам адвокатів з судового розгляду аналогічних справ, відповідачем суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» адвоката Япраха Д.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям представника позивача до суду по справі №241/1140/21 підлягає задоволенню, та з відповідача повинні бути стягнуті витрати позивача на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям представника позивача до суду у розмірі 8000 грн, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» адвоката Япраха Дмитра Георгійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям представника позивача до суду задовольнити.
У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Тітан» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики- ухвалити додаткове рішення.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.В. Чудопалова