КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №754/15753/17 Головуючий у 1 інстанції: Клочко І.В.

Провадження №22-ц/824/1625/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

07 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування.

Просив встановити факт проживання його, ОСОБА_2 , з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що з січня 1999 року до 08 квітня 2017 року він проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звернулись до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 він почав оформляти спадщину, оскільки за життя ОСОБА_3 заповіт не складала.

Нотаріусом йому було роз`яснено право на звернення до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Встановлення юридичного факту його проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для визнання права на спадщину.

У ствердження його факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу він має відповідні докази, а саме: заяви, фотографії, квитанції про оплату комунальних платежів тощо.

Крім того, даний факт підтверджується свідками.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з січня 1990 року до 08 квітня 2017 року та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що у період, протягом якого ОСОБА_2 доводить проживання однією сім`єю без шлюбу з її сестрою ОСОБА_3 , позивач до 2016 року перебував у іншому зареєстрованому шлюбі.

Тобто, ОСОБА_2 не може бути спадкоємцем четвертої черги, що в свою чергу підтверджується положеннями п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року.

Вказувала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї.

Посилалась на те, що пояснення допитаних у судовому засіданні свідків не містять інформації про предмет доказування і не стосуються спільного проживання позивача з ОСОБА_3 , а лише стверджують епізодичні періоди спілкування - спільне проведення дозвілля. Свідкам невідомі конкретні факти життя ОСОБА_3 .

Фотокартки не є безумовними доказами проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства або наявності спільного бюджету, побуту у ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у спірний період.

Факт наявності у ОСОБА_2 рахунків на оплату комунальних послуг на ОСОБА_3 не можна вважати доказом проживання позивача і ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, так як він вселився у квартиру після смерті сестри, проживає до сьогоднішнього дні і має доступ до документів, які знаходяться у квартирі, не можна вважати ці рахунки і участю ОСОБА_2 в оплаті комунальних послуг.

Звернула увагу на те, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , є основним наймачем даної квартири.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 19 листопада 2020 року серії НОМЕР_1 , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

Зазначені правовідносини допускають правонаступництво.

Апеляційним судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, що підтверджується відповіддю 15 нотаріальної Київської державної контори від 14 липня 2021 року, що на думку суду не може бути належним підтвердженням відсутності у ОСОБА_2 спадкоємців.

Інформація щодо спадкоємців ОСОБА_2 у суду відсутня.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наявних документів суд апеляційної інстанції ухвалив розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були рідними сестрами (а.с.42, 43).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24 квітня 2017 року П'ятнадцятою Київською нотаріальною конторою відкрита спадкова справа 500/2017 після смерті ОСОБА_3 .

Згідно із листом відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації визначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 09.03.1986 по 19.04.2017 була зареєстрована за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 09.04.2017 та була знята 19.04.2017 з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю.

Згідно копії довідки, виданої Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України від 15.02.2018 року, ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.49)

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судовому засіданні на підставі показів свідків доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з січня 1999 року до 08 квітня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції у задоволеній частині позову не відповідає вимогам процесуального закону.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 1999 року до дня смерті ОСОБА_3 , не врахував, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, а зазначений юридичний факт можливо було встановити тільки до 8 липня1944 року.

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (Постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18).

Покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтверджували, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно разом проживали, ходили до магазину за продуктами харчування та в літній період вели спільний побут на дачі померлої, не свідчать про наявність спільного бюджету та ведення спільного господарства.

У свою чергу свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що після приїзду до м. Києва в квартиру померлої ОСОБА_3 побачили ОСОБА_2 , який не міг їм чітко розповісти про обставини смерті ОСОБА_3 та який їздив разом з ними та відповідачем ОСОБА_1 до різних установ для вирішення питань по похованню ОСОБА_3 , але при цьому,не вирішував жодних питань, лише знаходився разом з ними.

Суд першої інстанції базуючи свій висновок тільки на показах свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та на копії заяви ОСОБА_2 від 26 квітня 2004 року (оригінал відсутній) про прохання отримувати медичні послуги за постійним місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , копіях фотокарток та копіях квитків білетів про отримання туристичних послуг з відпочинку у Туреччині, а також на сплачених копіях квитанцій за житлово-комунальні послуги, які були сплачені на ім`я померлої ОСОБА_3 , суд прийшов до помилкового висновку про доведеність факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з січня 1999 року до 08 квітня 2017 року

Крім того, суд першої інстанції не перевірив ту обставину чи перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час нібито спільного проживання у зареєстрованому шлюбі.

За інформацією, наданою апелянтом, ОСОБА_2 до 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі, а перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. (Постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18)

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що належних доказів для встановлення факту спільного проживання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суду першої інстанції не було надано, а тому суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому не переглядалось апеляційним судом.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 389, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови суду складено 15 вересня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

А.С. Сержанюк