Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченко Ю.М., за участю секретаря судового засідання Іванової О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в окремий об`єкт,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також жилої кімнати 4-9, що складає 19/100 частки трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 в тому ж будинку, та 08/25 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Співвласником зазначеного домоволодіння є відповідачка по справі - ОСОБА_2 , якій належить 17/25 частки квартири АДРЕСА_2 . Зазначила, що її частка домоволодіння є відокремленим об`єктом нерухомого майна, є свій вхід до квартири. Просила виділити у власність як окремий об`єкт нерухомості в натурі квартиру АДРЕСА_1 та жилу кімнату 4-9 у квартирі АДРЕСА_3 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала, просила слухати справу без її присутності.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові матеріали, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею однокімнатної квартири АДРЕСА_4 (а.с. 6, 7-8); жилої кімнати 4-9, житловою площею 13, 7 кв.м, що складає 19/100 частини квартири АДРЕСА_3 (а.с.9, 10), а також 8/25 часток квартири АДРЕСА_3 (а.с.11-12, 13)

Окрім позивача співвласником 17/25 часток квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01.10.2021 року.

З технічного паспорту на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 вбачається, що об`єкт нерухомості складається з двох жилих кімнат, коридорів, кухні, ванни, має окремий вхід та відповідні комунікації.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Частиною 1 статті 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з ч. 3 ст.364ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд, вважає, що позов підлягає до частково задоволення.

Водночас не підлягає задоволенню вимога про присвоєння адреси новому об`єкту нерухомості, оскільки відповідно до ч. 5 статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса присвоюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а суд не ставить своїм завданням підміняти компетентні національні органи.

Керуючись ст.ст.4,5,76,77,79,80,83,95,223,259,263-265,268,273,280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в окремий об`єкт задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у власність як окремий об`єкт нерухомості в натурі частку майна в спільній частковій власності - жилу кімнату 4-9 житловою площею 13, 7 кв.м., що 19/100 часток квартири АДРЕСА_3 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та відповідно визнати за нею право власності як на самостійний об`єкт права власності.

Припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 та складає 8/25 частки.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко