Справа № 490/9/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
16 грудня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., представниці позивача ОСОБА_1 - адвоката Чуб Т.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" та ОСОБА_2 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -
01.01.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", ОСОБА_2 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, в якій позивач просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" кошти у сумі 103 863,82 грн. у якості страхового відшкодування, а також з ОСОБА_2 кошти у сумі 6 392,54 грн., у якості відшкодування майнової шкоди.
В обґрунтування вимог посилається на те, що 09.06.2018 року о 12.50 год. в м. Миколаєві на перехресті вулиці Велика Морська та вулиці Московська, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю СНЕVROLET-CAPTIVA, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі на нерегульованому перехресті, і допустив зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок ДТП належний поивачу автомобіль отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта» ПОЛІС № АМ/0380055 від 31.05.2017 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100000 (сто тисяч) грн.
За підготовку зазначеного звіту 06.07.2018 року позвачем сплачено 1500,00 грн. Крім того, у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивач був змушений скористатися послугами авто-евакуатора для його перевезення до місця ремонту вартістю 1000,00 грн.
Сума відсотків за користування грошовими коштами за період часу з 18.09.2018 року по 31.12.2019 року складає 2741,10 грн.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 , в межах фізичного зносу, підлягають стягненню кошти у сумі 6 392,54 грн.
Позивач просить стягнути вказані суми з відповідачів.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 09.01.2020 року вищезазначений позов залишено без руху.
Після усунення недоліків, ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 10.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом.
На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 25.01.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
26.01.2021 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 27.01.2021 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від13.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Відповідачі, належним чином повідомлені дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися про наявність поважних причин, які перешкоджають участі в судовому засіданні суду не повідоили, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надали.
Представник третьої особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України - Панасюк О.М. на адресу суду направив свої пояснення, вказавши, що з 07.02.2018 року ПрАТ СТ "Домінанта" позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації чи визнання банкрутом ПрАТ СТ "Домінанта".
Крім того, просив суд, подальший розгляд справи проводити за відсутності педставника МТСБУ.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чуб Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, судом на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у судовому засіданні постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно постанови Вознесенського районного суду Миколаївської області від 25.06.2018 року по справі № 473/2026/18, 06.06.2018 року о 12-50 годин в м. Миколаєві на перехресті вул. Велика Морська та вул. Московська, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю СНЕVROLET-CAPTIVA, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі на нерегульованому перехресті, і допустив зіткнення з автомобілем. Внаслідок ДТП належний позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль CHEVROLET - CAPTIVA, номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
Таким чином, факт винності відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеним постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/2026/18 про адміністративне правопорушення і не підлягає окремому доказуванню згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 - власника транспортного засобу HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта» ПОЛІС № АМ/0380055 від 31.05.2017 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100000 (сто тисяч) грн. З даного полісу вбачається, що розмір франшизи становить 1000,00 грн.
12.06.2018 року позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування, які були отриманні відповідачем 19.06.2018. Крім письмового повідомлення, 12.06.2018 заява про дорожньо-транспортну пригоду та заява про виплату страхового відшкодування були надіслані страховику електронною поштою.
За підготовку зазначеного звіту 06.07.2018 рокупозивачем було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 1500,00 грн.
Крім того, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, позивач був змушений скористатися послугами авто-евакуатора для перевезення пошкодженого автомобіля до місця ремонту, за що 09.06.2018 року позивачем було сплачено ТОВ "Никавтотранс Логистик" - 1000,00 грн.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Пунктом 2 Постанови ПВСУ №6, 27.03.1992р., «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна майну особи і громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно із правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04.06.2014 року по справі №6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього п.3 ч.1 ст.988, ст.1194 ЦК України, п.32.7 ст.32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.
Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху України).
Як встановлено судом, дії відповідача ОСОБА_2 були неправомірними, між ними і шкодою, що завдана позивачу, є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача у скоєнні ДТП, що сталася 09.06.2018 року, та відповідач не надав жодних заперечень з приводу обставин, викладених позивачем.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 вищезазначеного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Поряд з цим, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження (п. 8.2).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті (п. 8.6).
Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Розрахунок величини ВТВ здійснюється за формулою №26, одним із складників якої є ринкова вартість. Ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.
Відтак з системного аналізу положень Методики суд дійшов висновку, що для визначення ВТВ при встановленні розміру матеріального збитку від пошкодження КТЗ у дорожньо-транспортній пригоді за дату оцінки приймається дата пошкодження КТЗ у дорожньо-транспортній пригоді.
Від так звіт №06/07-18 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.07.2018 року здійснено у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, та є законодавчо встановленим способом визначення матеріальних збитків позивача, а тому приймається судом до уваги при визначенні завданих позивачу збитків внаслідок пошкодження його автомобілю.
Статтею 12 Закону № 1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тобто, на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню збитків спричинених ДТП у межах страхової суми, розмір відшкодування якої завжди зменшується на розмір франшизи встановленої договором страхування.
Пунктом 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
За підготовку зазначеного звіту 06.07.2018 року позивачем було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 1500,00 грн., а також позивач був змушений скористатися послугами авто-евакуатора для перевезення пошкодженого автомобіля до місця ремонту, за що 09.06.2018 року позивачем було сплачено ТОВ "Никавтотранс Логистик" - 1000,00 грн.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
При цьому, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 7 червня 2017 року №6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18).
Також судді ВС підкреслюють, що у пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 28.12.2018 року по 28.12.2019 року, та яка складає:
За період 28.12.2018 - 25.04.2019 : 18,00 (облікова ставка НБУ)
За період з 26.04.2019 - 18.07.2019 : 17,50 (облікова ставка НБУ)
За період 19.07.2019 - 05.09.2019 : 17,00 (облікова ставка НБУ)
За період з 06.09.2019 - 24.10.2019 : 16,50 (облікова ставка НБУ)
За період з 25.10.2019 - 12.12.2019 : 15,50 (облікова ставка НБУ)
За період з 13.12.2019 - 28.12.2019 : 13,50 (облікова ставка НБУ)
Також з відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь позивача підлягає стягненню 5791,97 грн. - інфляційних збитків, згідно зі ст. 625 ЦК України.
Розрахунок здійснюється за формулою
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
IIc (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) = 1.08162588
Також з відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь позивача підлягає стягненню 2741,10 грн. - 3% річних згідно статті 625 ЦК України.
Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання: з 18.09.2018 до 31.12.2019 Кількість днів у періоді 470
Таким чином загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь позивача, складає 103709,38 грн.
За такого, в цій частині, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Керуючись статтями 12, 13, 141, 259, 263-265, 288 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) відшкодування майнової шкоди в розмірі 6392 (шість тисяч триста дев`яносто два) гривень 54 коп.
В ішій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати в розмірі в розмірі 67 (шістдесят сім) гривень 96 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін