ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6681/21 Справа № 212/2184/21 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року, яке ухвалене суддею Чорним І.Я. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 29 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка») про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який працював на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» на різних посадах, в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. З вини відповідача, ОСОБА_3 отримав хронічні професійні захворювання - сидеросилікоз, ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень першої-другої ст., ЛН другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість нульового ст. (початкові явища); гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, ступень 3, гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей, наслідки перенесеного ОММК в правій СМА з лівостороннім гемісиндромом, вестибуломозочковою недостатністю; ІХС: стенокардія напруги, другий ФК, дифузний кардіосклероз, СЕ 1 ст. Ризик 4; гіперметропія слабкого ступеня обох очей, пресбіопія обох очей. Внаслідок чого 29.01.1998 року ОСОБА_2 первинно встановлено третю групу інвалідності, а з 2002 року встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 25% та третю групу інвалідності, безстроково. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Висновком МСЕК встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 з професійним захворюванням. Внаслідок смерті чоловіка позивачу завдана моральна шкода, оскільки вона втратила близьку людину, померлий чоловік піклувався про сім`ю, дбав про її матеріальне забезпечення, його смерть стала для позивача великим стресом. Сім`я втратила люблячого чоловіка і цю втрату не відновити. Просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. без урахування податків з доходів фізичних осіб, інших зборів та платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 2 000 гривень.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду змінити збільшивши розмір моральної шкоди до 250 000 грн..

В мотивування доводів апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 зазначає, що її чоловік помер у віці 69 років. У зв`язку зі смертю чоловіка позивачка втратила не тільки рідну людину, близьку людину а й надійну опору та моральну підтримку в його особі. Після звістки про його смерть вона відчула сильне душевне потрясіння. Тривалий час перебувала у пригніченому стані, не могла спати, багато часу витрачала на реабілітацію, лікування, приймала антидепресанти.

Вважає, що при визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди, у зв`язку зі смертю чоловіка, суд не в повній мірі, що завдана шкода виникла внаслідок грубого порушення з боку роботодавця, що призвело до виникнення професійного захворювання, дане порушення мало триваючий характер, протягом усієї роботи її чоловіка на підприємстві.

Розмір визначеної судом суми відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПрАТ «Суха Балка»- Цуканову Н.В., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити, заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_2 .

У період з 1974 року по 2019 рік ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-10).

22.11.1997 року Українським науково-дослідним інститутом ОСОБА_2 встановлено професійні захворювання: сидеросилікоз, ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень першої-другої ст., ЛН другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість нульового ст. (початкові явища); гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, ступень 3, гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей, наслідки перенесеного ОММК в правій СМА з лівостороннім гемісиндромом, вестибуломозочковою недостатністю; ІХС: стенокардія напруги, другий ФК, дифузний кардіосклероз, СЕ 1 ст. Ризик 4; гіперметропія слабкого ступеня обох очей, пресбіопія обох очей.

Відповідно до Акту №39 розслідування професійного захворювання (отруєння) від 05 січня 2005 року, професійне захворювання від 15.12.1997 року причиною професійного захворювання у ОСОБА_2 є багаторічна праця в умовах підвищеної запиленості повітря та в умовах високого рівня шуму за відсутності належних технічних умов.

Висновком МСЕК від 29.01.1998 року ОСОБА_2 первинно встановлено третю групу інвалідності, а з 01.02.2002 року встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 25% та третю групу інвалідності, безстроково.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.12).

Відповідно до висновку експерта № 435 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР» Криворізький міжрайонний відділ від ІНФОРМАЦІЯ_1,, і довідки Обласної МСЕК №2 про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 28.01.2021 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з встановленим йому за життя професійним захворюванням, яке виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача (а.с.25-27).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок отриманого ним професійного захворювання з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як вбачається з матеріалів справи, Актом №39 розслідування професійного захворювання (отруєння) від 15.12.1997 року, Висновком експерта № 435 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР» Криворізький міжрайонний відділ від ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що професійне захворювання у потерпілого виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах відповідача, що потягло за собою в подальшому смерть ОСОБА_2 , що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано, що при укладенні трудового договору, відповідно до КЗпП України, ОСОБА_2 було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, оскільки як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача понад 45 років в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 29.01.1998 року потерпілому ОСОБА_2 вперше встановлено третя група інвалідності внаслідок професійного захворювання (а.с. 24).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої надає перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ст.ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, які передбачають відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, яка втратила підтримку близької людини, оскільки втрата чоловіка є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, якого дуже любила.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги як позивача так і представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними з вищенаведених підстав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: