н/п 2/490/933/2021 Справа № 487/4411/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Волошиній Я.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевич Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 р. позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить, визнати виконавчий напис від 31.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом БРНО Колейчиком В.В та зареєстрованого в реєстрі за № 712, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 16052,10 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у загальній сумі 3840,80 грн., з яких: 3000 грн. витрати на оплату професійної правничої допомоги, 840,80 грн. оплата судового збору.

Позов мотивний тим, що 02.12.2013 року за заявою позивач отримав споживчий кредит у ПАТ «Дельта Банк» на покупку побутової техніки на суму 7458,90 грн. зі сплатою 0,01 % відсотків річних за користування кредитом. 25.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевич С.В відкрите виконавче провадження за заявою ТОВ «ФК «Женева» для примусового виконання виконавчого напису № 712 вчиненого 31.01.2020 року ПН БРНО Київської області Колейчиком В.,В про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості за кредитним договором № 001-14165-0212213 від 02.12.2013 року за період з 11.05.2018 року по 16.12.2019 року в сумі 16 052,10 грн. Позивач не погоджується із розміром заборгованості, стягнута сума значно перевищує розмір первісного кредиту з урахуванням погашень, яка за заявою становила 7 458,90 грн. Окрім того, позивач вважає безпідставним й стягнення процентів у сумі 2055,12 грн.

Вказує, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості позивач не отримував, стягувач звернувся до нотаріуса після спливу 3-х річного строку із дня виникнення права вимоги, крім того сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніної С.М від 10.08.2020 року вищевказану справу передано на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

24.09.2020 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

26.09.2020 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Ухвалою від 26.09.2020 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.10.2020 р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 712, вчиненим 31.01.2020 року ПН БРНО Колейчиком В.В про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості у розмірі 16052,10 грн. до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи.

Від представника відповідача в справі наявний відзив на позовну заяву, вимоги не визнає, проти позову заперечує та просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

27.10.2020 року від відповідача ТОВ «ФК «Женева» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що 02.12.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 011-14165-021213 за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру. 11.05.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Женева» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Женева» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 011-14165-021213 від 02.12.2013 року, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «ФК «Женева» наділене правом грошової вимоги до ОСОБА_1 . Через фактичне невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов язань за договором кредиту, ПН БРНО Колейчиком В.В було вчинено виконавчий напис № 712 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Женева». Стосовно стягнення судових витрат відповідач також просить відмовити в повному обсязі, через необґрунтованість та недоведеність.

11.01.2021 року позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог , в якій остаточно просив визнати виконавчий напис від 31.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом БРНО Колейчиком В.В та зареєстрованого в реєстрі за № 712, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 16052,10 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у сумі 9763,61 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на користь позивача судові витрати у загальній сумі 3840,80 грн., з яких: 3000 грн. витрати на оплату професійної правничої допомоги, 840,80 грн. оплата судового збору.

06.04.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ «ФК «Женева». Зазначаючи, що посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. у справі № 305/2082/14 не обґрунтовують його заперечень проти вимог та доводів позивача, оскільки предметом спору у вказаній справі є виконавчі написи нотаріуса на нотаріально посвідчених договорах іпотеки та застави, а питання щодо безспірності заборгованості розглядалось у зв язку з наявністю справи зі стягнення заборгованості у суді. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 18.09.2019 року по справі № 161/6092/18 також не спростовує правомірності вимог позивача, оскільки вказаним рішенням підтверджено законність постановлених судами попередніх інстанцій рішень в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Окрім того відповідач не наводить підстав для відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу.

13.04.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки до позовної заяви не надано належних та допустимих документів, які б підтверджували договору правової допомоги, оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату.

13.04.2021 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Женева» надійшла заява в якій відповідач зазначає, що доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються та просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Одночасно ухвалою витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевич С.В завірені належним чином копії виконавчого напису № 712 від 31.01.2020 року вчиненого ПН БРНО Колейчик В.В та документів, на підставі яких був вчинений вказаний виконавчий напис, а також завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 61648613.

07.09.2021 року представник позивача надав суду заперечення на клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що на підтвердження судових витрат в частині професійної допомоги разом із позовною заявою були надані копія договору із додатком до нього та довідка про оплату гонорару. Обсяг послуг адвоката зазначений в п.1 договору. На підтвердження переліку послуг з правничої допомоги у даній справі позивач надає орієнтовний перелік послуг за договором із зазначенням витраченого часу.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 02.12.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 011-14165-021213 на суму 7458,90 грн. строк кредитного договору 36 місяців.

31.01. 2020 року приватним нотаріусом Броварського райнного нотаріального округу Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 712, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість за кредитним договором в сумі 16052,10 грн. В тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5493,99 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2055,12 грн.; строкова заборгованість за комісією 1061,14 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7441,85 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст..31 ЗУ «про нотаріат» стягнуто плати із стягувача , ТОВ «ФК «Женева» - 650 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2018 року по 16.12.2019 року.

На примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Булахевич С.В відкрито виконавче провадження ВП № 61648613, та постановою приватного виконавця від 14.06.2020 р. звернуто стягнення на дохід позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, про наявність боргу позивачу не було відомо та він не повідомлявся про наявність боргу, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Так, відповідачем не було надано виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення та жодних інших документів, які б відображали розрахунок заборгованості, а отже нотаріус при вчиненні виконавчого напису як не переконався в дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу,так і не врахував відсутність взагалі доказів на підтвердження безспірності вимог - чим не виконав вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи, те, що в даному випадку виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням встановленого законом строку, при цьому, суду не надано доказів, що при вчиненні даного виконавчого напису, нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог відповідно до заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 від 11.01.2021 року щодо визнання виконавчий напис від 31.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом БРНО Колейчиком В.В та зареєстрованого в реєстрі за № 712, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 16052,10 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у сумі 9763,61 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» на користь позивача судові витрати у загальній сумі 3840,80 грн., з яких: 3000 грн. витрати на оплату професійної правничої допомоги, 840,80 грн. оплата судового збору.

Позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 9763,61 грн., які було стягнуто приватним виконавцем за виконавчим написом безпідставно одержані грошові кошти у сумі 9763,61 грн.. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які відповідач стягнув з позивача, підлягають поверненню останньому, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Обгрунтовуючи вимоги тим, що на момент звернення до суду приватним виконавцем відкрите виконавче провадження та направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату за місцем роботи позивача - до ВК ММР, відбулось фактичне стягнення у загальній сумі 9763, 61 грн. , що підтверджується довідкою № 37 від 22.12.2020 року про стан відрахувань із заробітної плати боржника.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, у редакції чинній на час звернення до суду з позовом, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму, перераховану за згідно виконавчого напису, який судом визнаний таким, що не підлягає виконанню, і становить9763,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно долученої до матеріалів справи довідки за № 23 від 01.07.2020 року адвокатом Гуменюк І.Л. отримано від ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок гонорару за надання адвокатом правничої допомоги на підставі п.3 договору про надання правової допомоги № 8 від 01.07.2020 року та додатку від 01.07.2020 року.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про зменешення витрат на правову допомогу, оскільки спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України , ЗУ «Про адвокатську діяльність» з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. (за позовну заяву) та 420, 40 грн. (за заяву про забезпечення позову), а всього 1261,20 грн.та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевич Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимира Вікторовича від 31.01.2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 712, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 16052,10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (місцезнаходження за адресою: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна грн. 20 коп.)та 3000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (місцезнаходження за адресою: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12; код ЄДРПОУ 40888017) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 9763,61 грн., одержані за виконавчим написом приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимира Вікторовича від 31.01.2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 712.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовчлено 17.09.2021 року.

Суддя Гуденко О.А.