Провадження № 2/643/1191/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

представника відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 3 500, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що вона знаходилась у стосунках із відповідачем до грудня 2014 року, від сумісного проживання мають доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що необхідний рівень життя доньки, визначний приписами ст. 150 Сімейного кодексу України, вона забезпечити сама не може. При цьому вказує на те, що батько, який працює директором у магазині «Туріст», може сплачувати аліменти у розмірі 3 500, 00 грн., інших осіб на утриманні він не має.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких посилається на те, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. У 2015 році позивач повідомив його, що бажає поїхати до родичів у Російську Федерацію на період літних канікул, він не заперечував та надав їй довіреність на три місяці для виїзду за кордон, але до цього часу вона не повернулась, телефон не відповідає, місце знаходження ані позивача ані дитини йому не відоме. Таким чином позивач вводить суд в оману, оскільки за вказаною у позові адресою ані позивачка ані дитина не проживають, із долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач уклала шлюб із ОСОБА_5 , який проживає в Московській області. Розмір аліментів вважає не обґрунтованим, оскільки до позову не долучено жодного доказу на підтвердження утримання дитини.

У судове засідання позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. При цьому зазначив, що наразі відповідач не працює.

У судовому засіданні 20.09.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 23 жовтня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

25 квітня 2019 року ОСОБА_6 одружилася із ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.04.2019 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».

Позивач проживає разом з донькою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

При цьому у період вирішення спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, останні не можуть перебувати без матеріального утримання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 у справі № 523/18199/16-ц,

Отже, під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом з ким спільно проживає дитина.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців.

Разом з тим, суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня 2 618 гривень.

Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий із позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 700, 00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої доньки, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.

Викладені у письмових запереченнях доводи відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони жодним чином не звільняють його від обов`язку утримувати дитину. Доказів на підтвердження того, що дитина не перебуває на утриманні позивача суду надано не було.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Положенням ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 182, 191, 199-201 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2020 року.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовій збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

6. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

8. Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 21.09.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко