Справа № 350/1785/17
Провадження № 22-ц/4808/429/21
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач Василишин
23 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Василишин Л.В.,
суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.,
секретаря Петріва Д.Б.,
розглянувши питання про постановлення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання заповітів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними заповітів, визнання права власності на спадкове майно за законом, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Калиній Г.В., в селищі Рожнятів,
У листопаді 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили визнати недійсним заповіт від 14 травня 2015 року на підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано недієздатним (а.с. 2-4, т.1).
У грудні 2017 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву про усунення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_7 (а.с. 38-39, т.1)
У березні 2019 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив визнати нікчемним заповіт, посвідчений 14 квітня 2015 року від імені ОСОБА_7 , визнати недійсними заповіти ОСОБА_7 від 02 лютого 2014 року та 12 лютого 2014 року, визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,2293 га, розташованих у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 176-180, т. 1).
У квітні 2019 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 , в якому просив усунути останнього від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 (а.с. 239-240, т.1).
У липні 2019 року ОСОБА_4 подав до суду позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив визнати за ним право власності на 1/4 частину спірного спадкового домоволодіння (а.с. 40-42, т. 2). Справу за даним позовом об`єднано в одне провадження зі справою за вищевказаними позовами (а.с.36-38, т. 2).
У вересні 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , у задоволенні його позову про визнання заповітів недійсними відмовити та визнати за ним право власності на спадкове домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 89-90, т. 2).
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними задоволено частково.

Встановлено, що заповіт, від імені ОСОБА_7 , посвідчений 14 квітня 2015 року державним нотаріусом Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори є нікчемним та ухвалено здійснити спадкування спадкового майна спадкодавця ОСОБА_7 за заповітом від 12 лютого 2014 року, посвідченим сільським головою Липовицької сільської ради.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частину спадкового домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало його батькові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спадкового майна, яке належало його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено, за їх безпідставністю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 11/12 частин спадкового домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2-22, т.3).

Додатковим рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави недоплачений ним судовий збір у розмірі 981,39 грн (а.с. 26-28, т.3).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними задоволено.

Визнано недійсними заповіти, складені від імені ОСОБА_7 , посвідчені 02.02.2014 та 12.02.2014 сільським головою Липовицької сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало його батькові ОСОБА_7 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_7 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Однак, задовольнивши частково апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , скасувавши рішення суду першої інстанції, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слід скасувати додаткове рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року та ухвалити нове додаткове рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Статтею 4 зазначеного закону визначено розміри ставок судового збору.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання фізичною особою позовної вимоги майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання фізичною особою позовної вимоги немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_3 у листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявляли одну вимогу немайнового характеру. Розмір судового збору на час подання ними позову становив 640 грн. Саме у такому розмірі судовий збір було оплачено позивачем ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією № N1C9Y33429 від 10 листопада 2017 року (а.с. 1, т.1).

Однак, відповідно до частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Тобто ОСОБА_4 також повинен був сплатити судовий збір у розмірі 640 грн.

При зверненні із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у грудні 2017 року, ОСОБА_3 просив усунути відповідачів від права на спадкування та сплатив за таку вимогу судовий збір у розмірі 640 грн, про що свідчить квитанція № 18.108.1/9194429 від 15.12.2017 (а.с. 37, т. 1).

ОСОБА_4 , звертаючись у березні 2019 року із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просив визнати нікчемним заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_7 14 квітня 2015 року; визнати недійсними заповіти, посвідчені від імені ОСОБА_7 02 та 12 лютого 2014 року; визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку та 1/6 частину земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 . Тобто, заявив чотири позовні вимоги, з яких дві майнового та дві немайнового характеру. При цьому, ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду МСЕК (а.с. 185, т. 1).

У грудні 2019 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про усунення останнього від права на спадкування. За подання зустрічного позову ОСОБА_3 сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 12.04.2019 (а.с. 238, т. 1).

Звертаючись до суду у липні 2019 року із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , власником якої на день смерті була його мати ОСОБА_8 . Тобто, заявив одну вимогу майнового характеру. Від сплати судового збору звільнений.

У вересні 2019 року, подаючи заяву про збільшення позовних вимог, ОСОБА_3 , окрім заявлених ним попередньо вимог до ОСОБА_4 просив також визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Тобто додатково заявив ще одну вимогу майнового характеру, за яку не сплатив судовий збір. При цьому, вартість спадкового домоволодіння становить 98139 грн (а.с. 106, т.1), тому позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 981,39 грн.

Згідно із пп. 6 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

ОСОБА_4 є особою з інвалідністю другої групи, відтак при поданні апеляційної скарги ним судовий збір не сплачувався.

ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги сплачено 3777,20 грн, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 01.02.2021 та № 0.0..1 від 17.02.2021 (а.с. 42, 71 в т. 3).

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними задоволено. Визнано недійсними заповіти, складені від імені ОСОБА_7 , посвідчені 02.02.2014 та 12.02.2014 сільським головою Липовицької сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало його батькові ОСОБА_7 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_7 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Таким чином, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту. Відтак, судовий збір сплачений ОСОБА_2 за подання позову підлягає стягненню на його користь із ОСОБА_3 у розмірі 640 грн. А судовий збір у розмірі 640 грн, який ОСОБА_1 при поданні даного позову не сплатив підлягає відшкодуванню на користь держави з ОСОБА_3 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення їх від права на спадкування відмовлено, а тому судовий збір сплачений ОСОБА_3 за подання вказаних позовних вимог не підлягає поверненню. Вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, а саме визнано недійсними заповіти ОСОБА_7 від 02 лютого 2014 року та 12 лютого 2014 року та визнано за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Тобто, задоволено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір за вказані вимоги слід стягнути із відповідачів на користь держави. Отже, із відповідачів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ) на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі по 839,4 грн (768,4 грн (вимога немайнового характеру) + 768,4 грн (вимога немайнового характеру) + 981,39 грн (вимога майнового характеру) = 2518,19 : 3 = 839,4 грн) з кожного. Вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на спадкове будинковолодіння задоволено частково. Визнано за позивачем право власності на 1/6 частину будинковолодіння. При цьому, встановлено, що за вказану вимогу позивачем не сплачено судовий збір, а тому із нього в дохід держави слід стягнути судовий збір, виходячи із пропорційності задоволених вимог, що становить 817,82 грн (981,39 (сума судового збору, що підлягала сплаті) * 5/6 (частка незадоволених вимог)). В частині задоволених позовних вимог суму судового збору слід стягнути в дохід держави із відповідачів. Враховуючи, що ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору, із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір по 54,52 грн (981,39-817,82):3) з кожного.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 в частині вимог немайнового характеру не задоволена, в частині вимог майнового характеру задоволена частково. Отже, виходячи з пропорційності задоволених вимог та звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, стягненню із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача ( ОСОБА_3 ) підлягають витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі по 81,78 грн з кожного. Судовий збір у розмірі 81,78 грн також слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь ОСОБА_9 за ОСОБА_4 , як особи, яка звільнена від сплати судового збору.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 в частині двох вимог немайнового характеру задоволена, в частині двох вимог майнового характеру задоволена частково. При поданні апеляційної скарги апелянт повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4929,88 грн. Отже, враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позовної вимоги майнового характеру, при заявлені якої судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1152,6 грн (768,4*1,5) та звільнення позивача від сплати судового збору, стягненню із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі по 1259,1 грн з кожного.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки із ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640 грн, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 81,78 грн, то, враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, ОСОБА_2 звільняється від обов`язку сплачувати ОСОБА_3 87,78 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 558,22 грн (640 грн 81,78 грн = 558,22 грн) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Оскільки із ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3556,32 грн, а на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 81,78 грн, то враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 3474,54 грн (3556,32 грн 81,78 грн = 3474,54 грн) витрат по сплаті судового збору.

Розподіл інших судових витрат здійснити таким чином: із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 81,78 грн. Із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави по 2153,02 грн.

Керуючись ст.141, 270, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скасувати додаткове рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання заповітів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними заповітів, визнання права власності на спадкове майно за законом, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року новедодаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 558,22 грн (п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 22 копійки) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави 3474,54 грн (три тисячі чотириста сімдесят чотири гривні 54 копійки) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 81,78 грн (вісімдесят одну гривню 78 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь держави 2153,02 грн (дві тисячі сто п`ятдесят три гривні 02 копійки) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави 2153,02 грн (дві тисячі сто п`ятдесят три гривні 02 копійки) витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Девляшевський В.А.

Максюта І.О.