КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 363/1157/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9216/2021Головуючий у суді першої інстанції - Рудюк О.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агромак» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Агромак», в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги № 2 від 13.03.2017 у розмірі 1 745 980,00 грн., 126 809,12 грн. - 3% річних, 200 669,11 - інфляційних втрат, 10 930,00 грн. судового збору та 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 13.03.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агромак» було укладено договір поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала поворотну фінансову допомогу із строком повернення один рік з дня надання на загальну суму 2 766 260,00 грн., з яких 1 745 980,00 грн. було перераховано на поточний рахунок позичальника, а кошти загальною сумою 1 270 000,00 грн. передані готівкою до каси підприємства. Однак вказані кошти повернуті не були, тобто є простроченою заборгованістю. Позивачем направлялася відповідна вимога про виконання зобов`язань, яка залишились незадоволеною. Позивач зазначала, що передання платежів №№ 1-6 підтверджується випискою по рахунку відповідача та власноручною розпискою власника відповідача, а передання грошей підтверджується власноручною розпискою власника відповідача. Вважала, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (а.с. 1-13, 81-95).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2021 в позові ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Агромак» про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 161-165).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не досліджено природу правовідносин, яка виникла між сторонами, не повністю досліджено обсяг надання поворотної фінансової допомоги, надані докази, та неправильно застосовано норму матеріального права стосовно недостатності боргового документа (документів), в тому числі виписки та розписки у сукупності із іншими доказами для підтвердження наявності відносин позики (а.с. 181-188).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, поданих стороною позивача, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та недостатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, що унеможливлює суд дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване рішення по суті спору.

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можна з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агромак» було укладено Договір поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала поворотну фінансову допомогу із строком повернення один рік з дня надання на загальну суму 2 766 260,00 грн., з яких 1 745 980,00 грн. було перераховано на поточний рахунок позичальника, а кошти загальною сумою 1 270 000,00 грн. передані готівкою до каси підприємства. Укладання даного договору підтверджується випискою по рахунку відповідача та власноручною розпискою власника відповідача.

Згідно виписки АТ «Банк Богуслав» від 31.05.2017 року від ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Агрофірма «Агромак» перераховані кошти в сумі 149 900,00 грн. - 13.03.2017, 149 900,00 грн. - 14.03.2017, від 225 000,00 грн. - 29.03.2017; 268 500,00 грн. - 30.03.2017; 110 290,00 грн. - 06.04.2017; 472 390,00 грн. - 18.05.2017, на загальну суму 1 375 980,00 грн., призначення платежу зазначено - надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2 від 13.03.2017 (а.с. 6-20).

18.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Агрофірма «Агромак» з вимогою про повернення фінансової допомоги, а саме готівкових коштів, які були перераховані ТОВ на розрахунковий рахунок в сумі 1 800 000, 00 грн. та частково внесено готівкою на користь підприємства до липня 2017 року (передано під розписку особисто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в офісі компанії) в сумі 1 270 000,00 грн., що складає 3 070 000,00 грн. (а.с. 22).

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що в матеріалах справи відсутній Договір поворотної фінансової допомоги № 2 від 13.03.2017 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агромак», на який посилається позивач як підставу своїх вимог в позові, а також відсутні розписки про передання позивачем грошових коштів директору відповідача ОСОБА_4 , які останнім були внесені через касу, на рахунок відповідача.

У статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

В оцінці поведінки сторін суд має керуватися положеннями ч. 3 ст. 509 ЦК України, за змістом якої зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що відповідним чином має впливати на порядок та спосіб виконання сторонами власних зобов`язань. За правилом ж статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно, кожна сторона у договірному зобов`язанні має діяти розсудливо та добросовісно, розуміючи значення своїх дій та приймаючи на себе усі юридичні наслідки таких дій.

Отже, вирішуючи спір про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, відповідач (боржник) має право заперечувати проти задоволення цих вимог, а суд встановивши ці обставини та оцінивши докази, подані сторонами на їх підтвердження, повинен вирішити справу з урахуванням усіх цих обставин.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції вважав недоведеним надання позивачем поворотної фінансової допомоги в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів. При цьому судом не взято до уваги виписку по особовому рахунку від 31.05.2017 ТОВ «Агрофірма «Агромак» за період з 01.03.2017 по 31.09.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було переведено на рахунок відповідача 1 375 980,00 грн., в якості поворотної фінансової допомоги для виконання умов договору від 13.03.2017, і такі обставини не спростовано відповідачем.

В свою чергу ТОВ «Агрофірма «Агромак», подаючи відзив на позовну заяву, зазначало, що сума заборгованості заявлена ОСОБА_1 у позові не співпадає із сумою, яка міститься у копіях виписки з банку, тобто відповідач не погоджується саме з розміром суми заборгованості, а не з відсутністю укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 2 від 13.03.2017. З наведених обставин можна зробити висновок, що між сторонами виникли договірні зобов`язання щодо надання поворотної фінансової допомоги.

Перевіряючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про наявність заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2 від 13.03.2017 між ТОВ «Агрофірма «Агромак» перед ОСОБА_1 .

При цьому, оцінюючи доводи позивача стосовно строку виконання зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги, суд апеляційної інстанції виходить із того, що в ході розгляду справи сторонами не надано доказів, на підставі яких можна було б об`єктивно встановити строк надання поворотної фінансової допомоги.

Оскільки сторони не заперечували самого факту укладання вказаного між ними договору, і відповідно отримання відповідачем певної суми коштів, апеляційний суд вирішуючи питання щодо визначення строку на який була надана фінансова допомога і настання дати її повернення, виходив із положень ч. 2 ст. 530 ЦК України і наявної в матеріалах справи вимоги позивача до відповідача від 19.09.2019, на підставі чого дійшов висновку, що строк повернення, отриманої фінансової допомоги відповідачем, настав 28.09.2019, а прострочення виконання зобов`язання розпочалося 05.10.2019.

За таких обставин, підлягає перевірці заявлена позивачем сума заборгованості.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що нею було надано відповідачу поворотну фінансову допомогу на загальну суму 2 766 260,00 грн., з яких 1 745 980,00 грн. було перераховано на поточний рахунок позичальника, а кошти загальною сумою 1 270 000,00 грн. передавались готівкою до каси підприємства.

Однак, випискою банківського рахунку ТОВ «Агрофірма «Агромак» за період з 01.03.2017 по 31.09.2017 підтверджується, що ОСОБА_1 було внесено на рахунок товариства 149 900,00 грн. від 13.03.2017,

149 900,00 грн. від 14.03.2017,

225 000,00 грн. від 29.03.2017;

268 500,00 грн. від 30.03.2017;

110 290,00 грн. від 06.04.2017;

472 390,00 грн. від 18.05.2017,

на загальну суму 1 375 980,00 грн., інших коштів, які б вносились саме позивачем на рахунок товариства у наданій виписці не вбачається. При цьому, 06.04.2017 та 07.04.2017 на рахунок підприємства було внесено готівкою 150 000,00 грн. та 120 000,00 грн., однак ці кошти було внесено ОСОБА_4 на підставі договору поворотної фінансової допомоги № 1 від 26.12.2016.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про часткове задоволення позову, а саме в тій частині, яка підтверджує внесення позивачем на рахунок відповідача поворотної фінансової допомоги, а саме у сумі 1 375 980,00 грн., тому розрахунки позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також підлягає частковому задоволенню та має відраховуватись з 05.10.2019 по дату звернення до суду з даним позовом, а саме 12.03.2020.

Отже, 3% річних розраховується за такою формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 днів * [Кількість днів],

Відтак, 3% із суми заборгованості складає 22 932,60 грн.

Інфляційні втрати розраховуються за такою формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] * [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Відтак, інфляційні збитки із суми заборгованості складають 12 221,86 грн.

З огляду на те, що позивачем не доведена заявлена сума заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги, оскільки дійсно, матеріали справи не містять копії розписок, за якими ОСОБА_1 передавала кошти в готівковій валюті через касу підприємства, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, та ухваленню нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

На дату звернення до суду з позовною заявою, а також за подачу апеляційної скарги позивач поніс такі судові витрати:

судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову;

судовий збір за подання позовної заяви у розмірі, 10 510,00 грн.;

витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у розмірі 30 000,00 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції;

судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 765,00 грн.;

На підтвердження цих обставин суду були надані договір про надання правової допомоги (а.с. 19), замовлення від 12.03.2020 (а.с. 20), рахунок № 2/2020-7/2019 від 12.03.2020 (а.с. 21), дублікат квитанції № 0.0..1 від 12.03.2020 на суму 30 000,00 грн. (а.с. 22)

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, в обґрунтування якого зазначалось, що у декількох регіонах країни радою адвокатів затверджені рекомендації щодо застосування рекомендованих ставок адвокатського гонорару, в яких рекомендовано визначити розмір адвокатського гонорару 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, за годину роботи. На 01.07.2020 такий рівень становить 2 027,00 грн. / 50% = 1 013,50 грн., тому за 9 годин роботи вартість послуг має становити не більше 9 000,00 грн. (а.с. 63-64).

Враховуючи обсяг наданих послуг та підстав та предмету позову, апеляційний суд вважає, що стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн. витрат на правничу допомогу є реальним та розумним, а відтак така сума підлягає відшкодуванню.

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції та стягнути з відповідача на користь позивача 8 455,29 грн., за розгляд справи в суді апеляційної інстанції стягнути з відповідача на користь позивача 12 682,94 грн., а всього 21 138,23 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агромак» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агромак» (ідентифікаційний код 40949383) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2 від 13 березня 2017 року у розмірі 1 375 980 (один мільйон триста сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят),00 грн., 3% річних у розмірі 22 932 (двадцять дві тисячі дев`ятсот тридцять два),60 грн. та інфляційні збитки у розмірі 12 221 (дванадцять тисяч двісті двадцять одна),86 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агромак» (ідентифікаційний код 40949383) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 21 138 (двадцять одна тисяча сто тридцять вісім),23 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч),00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська