Справа № 314/4491/20
Провадження № 2/314/393/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м.Вільнянськ

Справа № 314/4491/20;

провадження № 2/314/393/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1

- відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Логінової В.В.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Любимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22 лютого 2007 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму синові, позивачу ОСОБА_1 . Даний заповіт засвідчено секретарем Любимівськоі сільської ради Вільнянського району Запорізької області Кравченко Т.І. 23 вересня 1998 року, зареєстровано в реєстрі за№ 48.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері.

Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є відповідач ОСОБА_2 , який є непрацездатним сином померлої ОСОБА_3 та має право на обов`язкову частку спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку разом з господарськими спорудами за адресом: АДРЕСА_1 , та двох земельних ділянок, розташованих за зазначеним адресом.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом термін звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_3

19.02.2016 року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки:

- земельної ділянки кадастровий номер :14:003:0077 площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, присадибної ділянки, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки кадастровий номер :14:003:0078 площею 0,2480га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що в нього відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок, а також відсутні відомості щодо реєстрації права власності в ЗМБТІ.

Позивач, його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти позовних вимог не заперечує.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, роз`яснено права сторін, у Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області витребувано належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.12.2020 на виконання ухвали суду від 30.11.2020 до суду надійшла спадкова справа ОСОБА_3 .

01.02.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Любимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22 лютого 2007 року.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму синові, позивачу ОСОБА_1 , який засвідчено секретарем Любимівськоі сільської ради Вільнянського району Запорізької області Кравченко Т.І. 23 вересня 1998 року, зареєстровано в реєстрі за№ 48.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку разом з господарськими спорудами за адресом: АДРЕСА_1 , та двох земельних ділянок, розташованих за зазначеним адресом.

19.02.2016 року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки:

- земельної ділянки кадастровий номер :14:003:0077 площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, присадибної ділянки, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки кадастровий номер :14:003:0078 площею 0,2480га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , державним нотаріусом постановою від 28.07.2020 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що в нього відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок, а також відсутні відомості щодо реєстрації права власності в ЗМБТІ.

Відповідно до рішення №12 від 10.08.2004 Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області вирішено оформити право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , Запорізькому ОП «Міжміське бюро технічної інвентаризації» провести реєстрацію житлового будинку згідно даного рішення.

Рішенням Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №1 від 18.02.2016 в с. Любимівка Вільнянського району Запорізької області вулицю Дзержинського перейменовано на вулицю Центральна без зміни поштових номерів житлових будинків.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Так, згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї у визначеному цим Кодексом порядку.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 зі справи № 924/831/17).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки позивачем реалізовано право на отримання спадщини у порядку ст.1268 ЦК України, за встановлених вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - на ѕ частки житлового будинку літерою «А» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з господарськими спорудами: сараєм літерою «Б», сараєм літерою «В», літньою кухнею літерою «Г», гаражем літерою «Д», вбиральнею літерою «Ж», сараєм літерою «З», входом в погреб літерою «пг», погребом літерою «пг-1», парканами№№1, 4, 5, 7, воротами № 2, хвірткою № 3, колодязем № 6, замощенням літерою «І».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.04.2021 року.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

12.04.2021