Справа № 185/9994/21
Провадження № 2/0198/257/21
16.12.21
У Х В А Л А

16 грудня 2021 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинський М.В., розглянувши заяву про самовідвід при розгляді позовної заяви по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Фармація» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану в наслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 3500,00 грн.

Справа надійшла згідно автоматизованого розподілу в провадження судді Білинського М.В.

Суддею встановлено наступне.

Суть позову зводиться до того, що позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням (крадіжкою), яке вчинив відповідач. Основним доказом по справі (який утворює правову преюдицію) є вирок Юр`ївського райсуду (який набрав законну силу) щодо відповідача. Цим вироком відповідача (він же засуджений по кримінальному провадженню) визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, призначено відповідне покарання. Ухвалено цей вирок було під головуванням судді Білинського М.В.

Тобто, суддя Білинський М.В. вже розглядав справу, на якій грунтується дана справа (цивільна) - досліджував та встановлював обставини, робив певні висновки.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Тобто, заявлення самовідводу є обов`язком, а не правом судді.

Згідно практики ЄСПЧ (рішення від 09.11.2006 року по справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії»), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обгрунтованість.

Для усунення сумнівів у неупередженості та об»єктивності суду при розгляді справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід головуючого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 39,40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Білинського М.В. про самовідвід при розгляді позовної заяви по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Фармація» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Матеріали цивільної справи №185/9994/21 (провадження 2/0198/257/21) передати до канцелярії Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області для визначення судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М. В. Білинський