Справа 688/3490/21
№ 2/688/987/21
Рішення

Іменем України

16 грудня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,

встановив:

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. В обґрунтування позову посилається на те, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2014 року з відповідача на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з наступною індексацією згідно чинного законодавства. 13.11.2014 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №754/19887/13 про стягнення аліментів. З часу ухвалення рішення Київським апеляційним судом витрати на утримання значно зросли, такий рівень аліментів в розмірі 1500 грн. в місяць, який надає відповідач на утримання своїх дітей не може забезпечити їм якісного харчування, навчання та розвитку. Оскільки ОСОБА_2 на даний час працює, хоч і неофіційно, має постійний високий дохід, інших дітей та осіб на утриманні не має, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача згідно вказаного рішення, та стягувати із нього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 14 год. 00 хв. 16.12.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача - адвокат Михайлов І.С. подав до суду відзив, у якому позов визнав частково, посилаючись на те, що донедавна ОСОБА_2 працював черговим паркінгу у ФОП, отримував мінімальну зарплату, у зв`язку з чим 17.05.2021 року звільнився з роботи. В пошуках більш високооплачуваної роботи, виїжджав тимчасово в Республіку Польща, де пробув до 28.11.2021 року, однак зароблених коштів йому вистачало лише на проживання в чужій країні та інші невеликі витрати. Однак, постійної роботи на даний час відповідач так і не знайшов, високих доходів не має. Розуміє, що, як батько, має обов`язок по утриманню дітей, що і робить, оскільки заборгованості по сплаті аліментів не має. ОСОБА_2 згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі мінімального гарантованого розміру на кожну дитину, який має бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто по 1255 грн. на кожну дитину. В задоволенні інших вимог позивача просить відмовити.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Як встановлено в суді, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року змінено, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 01.08.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) .

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей, їх вік, матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні інших осіб. Такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону.

Тому з врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми в розмірі 750 грн. на 1/3 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення найстрашою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2014 року по справі №754/19887/13-ц провадження №2/754/823/14.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 11 грудня 2007 року Деснянським РУ ГУМВС України в м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 15 червня 2004 року Деснянським РУ ГУМВС України в м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 11 грудня 2007 року Деснянським РУ ГУМВС України в м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В. Козачук