Дата документу 21.09.2021
Справа № 501/3144/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за

позовом ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Чорноморська філія «Адміністрація морського порту «Чорноморськ», місце знаходження: м.Чорноморськ Одеської області, пл. Праці, буд. 6,

третя особа: Профспілка працівників морського порту «Чорноморськ», місце знаходження: м.Чорноморськ Одеської області, пл.. Праці, буд. 6,

предмет та підстави позову: про визнання незаконним та скасування наказу №392/15 від 28 серпня 2021 року

постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Чорноморська філія «Адміністрація морського порту «Чорноморськ», третя особа: профспілка працівників морського порту «Чорноморськ» про визнання незаконним та скасування наказу №392/15 від 28 серпня 2021 року.

Також, позивач просить суд призупинити дію наказу №392/15 від 28 серпня 2021 року на час розгляду справи.

Заявник в позові не обґрунтовує необхідність призупинення дії оскаржуваного наказу.

ІІ. Процедура.

Заява про забезпечення позову розглядається судом при відкритті провадження у справі без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, матеріалами справи та поданої заяви не підтверджується наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем рішення суду у разі задоволення позову та позивачем (його представником) не надано до суду доказів обґрунтовування необхідності призупинення дії оскаржуваного наказу та наслідків.

Також, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, що є порушенням вимог ч.5 ст.151 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

За приписами ч.10 ст.153 ЦПК України Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову має бути повернута позивачу.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 149, 150, 153, 154, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді призупинення дії наказу №392/15 від 28 серпня 2021 року на час розгляду справи повернути заявнику.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко