Справа № 214/7873/21
2-о/214/160/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

представника заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу №214/7873/21

за заявою ОСОБА_2 ,

поданою її представником адвокатом Глазуновою Аліною Миколаївною,

заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 адвокат Глазунова А.М., звернулася до суду 22.09.2021 з заявою, в якій просить суд видати відносно ОСОБА_3 обмежувальний припис, яким заборонити йому строком на шість місяців наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ; особисто і через третіх розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви представник вказала, що ОСОБА_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 . Починаючи із 2020 року ОСОБА_3 почав зловживати спритними напоями, і в стані алкогольного сп`яніння вчиняти вдома сварки, при цьому ображав заявницю нецензурною лайкою, розпиває спиртні напої зі сторонніми особами за місцем проживання, висловлює погрози та вчиняє відносно заявниці фізичне насилля. Спроби примирення не призводять до його виправлення, ОСОБА_2 втомилася жити в жаху та приниженні, уходити з власного житла, переховуватись від агресивних нападів свого сина. З метою захисту себе ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Працівниками поліції Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області 26.09.2019, 28.10.2019 та 14.11.2019 відносно ОСОБА_4 складалися адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21.04.2021 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, та вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. Однак заінтересована особа належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та наразі ОСОБА_2 знову потерпає від домашнього насильства. Заявниця перебуває вдома залякана, в постійному напруженні та страху. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його дій, а також можливої смерті заявниці від дій її кривдника, ОСОБА_2 вимушена звернутися за захистом до суду із даною заявою.

У ході судового засідання представник заявниці адвокат Глазунова А.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 558 від 18.08.2021, заявлені вимоги підтримала та наполягала їх задоволенні, зазначивши, що встановлення обмежувального припису є необхідним для забезпечення найкращих інтересів заявниці, забезпечення її безпеки оскільки вона боїться за своє життя.

Заявниця ОСОБА_2 до суду не з`явилася. Як зазначала у заяві представник ОСОБА_1 , заявниця не бажає зустрічатися з сином, боїться його, а тому, з урахуванням обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, неявка учасників, зважаючи на їх належне повідомлення та відсутність заяв про відкладення судового розгляду з поважних причин, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріалі справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 . Квартира АДРЕСА_2 належить заявниці, де її син також зареєстрований та проживає разом з матір`ю.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 05.05.2021 (а.с. 12).

Відповідно до змісту зазначеної постанови, 24.03.2021 о 07-30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , повторно, протягом року умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме погрожував їй фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 30.06.2021 (а.с. 13-16).

Під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що ОСОБА_3 , який неодноразово притягався до відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, систематично продовжує вчиняти домашнє насильство та умисні дії психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , з якою він разом проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 13.11.2019 близько 12-00 год. ОСОБА_3 висловлював у бік ОСОБА_2 словесні образи, у тому числі нецензурну лайку, висловлював погрози та залякував застосувати фізичну силу, що викликало у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, крім того зловживає спиртними напоями з іншими особами за місцем проживання, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_2 та погіршення її якості життя.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі за текстом Закон №2229-VIII) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, визначений ч. 2 ст. 3 Закону № 2229-VIII, серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону №2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону №2229-VIII, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону №2229-VIII, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону вказано, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Встановивши вказані обставини справи, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про безумовну доведеність застосування до ОСОБА_2 з боку її сина ОСОБА_3 психологічного насильства, що негативно впливає на її фізичний та психологічний стан.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що фізичне та психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_3 вчиняє систематично.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що існує реальна ймовірність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2

ОСОБА_2 є пенсіонеркою, має другу групу інвалідності безтерміново, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААА №638636 від 27.01.2017 (а.с. 18, 19).

Оскільки ОСОБА_2 має право та бажання проживати за місцем своєї реєстрації, у той же час не бажає спілкуватися та бачитися зі своїм сином ОСОБА_3 , перебуває в страху перед ним, тому суд вважає, що видача обмежувального припису з застосуванням визначених у заяві заходів тимчасового обмеження прав кривдника, у їх комплексі, відповідатиме інтересам заявниці, забезпечить безпеку постраждалої, сприятиме її психологічній рівновазі та відновленню від отриманих психологічних травм.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання - перебування заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19. Також Верховний Суд у зазначеній постанові зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

Неодноразові факти звернення заявниці до органів поліції, ігнорування ОСОБА_3 застосованих заходів впливу до нього, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо ОСОБА_2 дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до неї психологічного насильства.

Тривалість та системність протиправної поведінки підтверджує вірогідність вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства щодо заявниці, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому наявність тривалого конфлікту та непорозумінь між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є очевидним, тому, враховуючи, що заявницею доведено ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису суд вважає за необхідне застосувати заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у межах заявлених вимог.

Разом з тим, суд вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці, оскільки заявницею не доведено існування високого рівня вірогідності настання тяжких чи особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства щодо неї, які б свідчили про необхідність встановлення максимального строку обмежувального припису - 6 місяців.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 350-7 ЦПК України та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис може бути продовжено судом.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 13, 19, 76-82, 89, 95, 259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_2 , поданою її представником адвокатом Глазуновою Аліною Миколаївною, заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на три місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник заявника: ОСОБА_1 , адреса місця роботи: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Хомініч С.В.