У х в а л а

17 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 199/7142/20

провадження № 61-15294ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про визнання правочину недійсним,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Фінанс Інновація») про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» про визнання правочину недійсним передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року - без змін; вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 вересня 2021 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю та постанова апеляційного суду за результатами перегляду такої ухвали не можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції, оскільки така ухвала місцевого суду відсутня в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

У відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про визнання правочину недійсним.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук