Справа № 661/3661/19
Провадження № 2/661/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрової А.П.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом адвоката Горяшко Л.В.,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом адвоката Петренка А.П.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з вересня 2004 року по червень 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. Вказує, що за час шлюбу ними було придбано транспортні засоби: легковий автомобіль ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 128600,00 грн., та легковий автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 210900,00 грн., які після припинення подружніх відносин залишились у власності відповідача, а відтак просила виділити їй у власність легковий автомобіль ЗАЗ Forza, а відповідачу залишити у власності легковий автомобіль Volkswagen Caddy, зі стягненням з останнього на її користь 82300,00 грн. в рахунок різниці вартості майна.

15.10.2019 року до суду від представника відповідача адвоката Петренка А.П надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 148740,00 грн. в якості компенсації 1/2 частки вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт приміщень квартири АДРЕСА_1 , включаючи вартість меблів та побутової техніки для облаштування цієї квартири, які були проведені протягом 2004-2010 р.р..

04.02.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , в сумі 142300 грн, посилаючись на те, що вказані автомобілі були відчужені відповідачем без її відома та згоди.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 вказує, що відповідач не визнає позов, оскільки спірний автомобіль Volkswagen Caddy був відчужений у період шлюбу з відома позивачки, а гроші від продажу витрачені на потреби родини. Також, 23.05.2015 року за відповідачем був зареєстрований автомобіль ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який 12.03.2019 року був перереєстрований на нового власника, його вартість складає 85160,86 грн.. Зазначає, що цей автомобіль є його особистою власністю, адже кошти на його придбання йому подарував батько. Із наведених підстав просив відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву зі змінами представник відповідача ОСОБА_3 вказує, що відповідач не визнає позов, посилаючись на те, що 23.05.2015 року за останнім був зареєстрований автомобіль ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . У березні 2016 року, з метою придбання іншого, більш кращого автомобіля, ОСОБА_2 видав нотаріально посвідчену довіреність за якою продав вищевказаний автомобіль покупцеві та отримав від нього грошові кошти, про що було відомо позивачці. За отримані від фактичного продажу автомобіля ЗАЗ Forza кошти, а також запозичені особисто ОСОБА_2 кошти, був придбаний автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . Наголошує, що автомобіль Volkswagen Caddy був відчужений у період перебування сторін у шлюбі, а кошти від продажу витрачені на погашення зобов`язань родини, що виникли під час шлюбу. З урахуванням цього просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з тих же підстав, що вказані у позові та заяві про збільшення позовних вимог. Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 пояснила, що дійсно під час перебування з відповідачем у шлюбі в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 вони робили ремонт. Так, після укладення шлюбу в квартирі зробили косметичний ремонт та придбали необхідні меблі та побутову техніку для проживання сім`ї. У подальшому вони поступово здійснювали ремонтні роботи. Кошти для цього не запозичували, все робили власними силами та за допомогою батьків. З приводу поділу меблів та побутової техніки просила здійснити їх реальний поділ, залишивши в її користуванні лише меблі для дитячої кімнати, а решту речей передати ОСОБА_2 ..

Відповідач та його представник заперечували проти первісного позову та підтримали зустрічний позов з тих же підстав, що вказані у відзивах та зустрічній позовній заяві. Зокрема, наполягали, що автомобіль ЗАЗ був проданий у 2016 році за згодою позивачки і після цього був придбаний автомобіль Volkswagen Caddy. Частину коштів на придбання автомобілю Volkswagen Caddy було отримано від продажу автомобіля ЗАЗ, а іншу позивач взяв у борг. Після продажу автомобіля Volkswagen він повертав борги родини. Стосовно ремонтних робіт ОСОБА_2 зазначив, що для ремонту квартири АДРЕСА_1 витрачались спільні кошти родини, також ним запозичувались гроші у батьків. Для виконання ремонтних робіт залучались працівники, яким сплачувались кошти, проте розрахункових документів не зберіглось. Ремонт в квартирі вони робили з метою покращення житлово-побутових умов.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, 25.09.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області складено актовий запис № 296.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

У період шлюбу за ОСОБА_2 було зареєстровано такі транспортні засоби: 23.05.2015 року автомобіль ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , 06.04.2016 року автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

З матеріалів, наданих ТСЦ УМВС №6545 та ТСЦ УМВС №6541 вбачається, що автомобіль ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 12.03.2019 року був проданий за 85160,86 грн. та перереєстрований на нового власника ОСОБА_4 , автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.2018 року був проданий за 182000 грн. та перереєстрований на нового власника ОСОБА_5 ..

В обґрунтування позовних вимог за первісним позовом щодо вартості спірних автомобілів суду надано звіти про незалежну оцінку транспортних засобів, складені ФОП ОСОБА_6 10.12.2020 року, відповідно до яких ринкова вартість транспортного засобу ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , складає 117800 грн., транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , складає 166800 грн..

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог за первісним позовом щодо вартості спірних автомобілів представником відповідача ОСОБА_3 надано висновки експерта Булаха І.О. від 28.05.2021 року, відповідно до яких середня ринкова вартість транспортного засобу ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , станом на 17.05.2021 року складає 98583 грн., транспортного засобу Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , станом на 17.05.2021 року складає 158505 грн..

Згідно договору дарування від 25.08.2004 року ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта Грибкової Н.Г. №4 від 26.09.2020 року за результатами судово-будівельно-технічної експертизи вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які зроблені у 2004-2010 р.р. в квартирі АДРЕСА_1 , визначається методом складання локального кошториса і зведеного кошторисного розрахунку в програмі «Будівельні технології-СМЕТА8» і складає 180842 грн..

Згідно висновку експерта Федотової О.Ш. №Вс-2 від 06.01.2021 року судової товарознавчої експертизи ринкова вартість майна на дату проведення експертизи складає:

- кухонної меблі, придбаної у 2004 році 884 грн.;

- м`якої меблі для кухні, придбаної у 2004 році 200 грн. (4 табуретів);

- холодильника, придбаного у 2010 році не визначалась через відсутність;

- газової плитки, придбаної у 2004 році 323,91 грн.;

- пральної машинки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », придбаної у 2004 році 1100 грн.;

- посудомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », придбаної у 2012 році визначити не виявилось за можливе;

- хлібопічі, придбаної у 2010 році 320 грн.;

- мікрохвильової печі, придбаної у 2008 році - визначити не виявилось за можливе;

- пилососа, придбаного у 2009 році 263,88 грн.;

- телевізора «Rolson», придбаного у 2004 році 600 грн.;

- DVD «Rolson», придбаного у 2004 році - визначити не виявилось за можливе;

- дивану та двох крісел, придбаних у 2005 році 1780 грн.;

- меблі в спальню, придбаної у 2004 році 2411,60 грн.;

- меблі в дитячу кімнату, придбаної у 2009 році 5394 грн.;

- комп`ютерного столу, придбаного у 2009 році 471 грн.;

- дверей міжкімнатних в кількості 5 шт., придбаних в 2010 році не визначалась, оскільки не є об`єктом товарознавчої експертизи.

З пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що сторони після укладення шлюбу у 2004 році зробили косметичний ремонт у квартирі, яка належить ОСОБА_1 та почали в ній проживати. У подальшому сторонами поступово здійснювались ремонтні роботи з метою покращення житлово-побутових умов, зокрема встановлювалось опалення, мінялись вікна, двері, клеїлись шпалери та плитка, тощо. Свідки також своїми силами допомагали з ремонтними роботами. Свідок ОСОБА_11 пояснював, що працюючи у ФОП ОСОБА_10 він здійснював демонтаж старих та встановлював нові металопластикові вікна в квартирі АДРЕСА_1 . Щодо автомобілів, які перебували у власності сторін свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначали, що таких було декілька, у тому числі ЗАЗ Forza, а потім ОСОБА_12 .

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як закріплено положеннями статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 1 ст. 62 СК України).

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно п.п. 24, 25 цієї Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14 ). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

В ході судового розгляду судом встановлено, що за час спільного проживання подружжям придбано майно, яке є їх спільною сумісною власністю, зокрема транспортні засоби ЗАЗ Forza та Volkswagen Caddy, кухонні меблі, м`які меблі для кухні, газову плитку, пральну машинку «Веко», хлібопіч, пилосос, телевізор «Rolson», диван та два крісла, меблі в спальню, меблі в дитячу кімнату, комп`ютерний стіл.

Щодо поділу меблів та побутової техніки суд, враховуючи зазначені вище положення діючого законодавства та встановлені фактичні дані, вважає за необхідне здійснити його реальний поділ, виділивши у власність ОСОБА_2 :

- газову плитку, придбану у 2004 році, вартістю 323,91 грн.;

- пральну машинку «Веко», придбану у 2004 році, вартістю 1100 грн.;

- хлібопіч, придбану у 2010 році, вартістю 320 грн.;

- пилосос, придбаний у 2009 році, вартістю 263,88 грн.;

- телевізор «Rolson», придбаний у 2004 році, вартістю 600 грн.;

- диван та два крісла, придбані у 2005 році, вартістю 1780 грн.;

- меблі в спальню, придбані у 2004 році, вартістю 2411,60 грн., всього на суму 6799,39 грн., а ОСОБА_1 :

- кухонні меблі, придбані у 2004 році, вартістю 884 грн.;

- м`які меблі для кухні, придбані у 2004 році, вартістю 200 грн. (4 табурети);

- меблі в дитячу кімнату, придбані у 2009 році, вартістю 5394 грн.;

- комп`ютерний стіл, придбаний у 2009 році, вартістю 471 грн., всього на суму 6949 грн., що в цілому відповідатиме вартості їх часток, а також відповідатиме інтересам сторін та їх дітей.

Поділ іншої побутової техніки стосовно якої проводилась товарознавча експертиза суд не здійснює, адже відсутні відомості про її наявність та вартість.

Частиною 4 статті 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, у випадку, коли один із них здійснив відчуження майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість має враховуватись при поділі.

Враховуючи, що автомобілі ЗАЗ Forza та Volkswagen Caddy, придбані під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив їх без згоди позивача як іншого із подружжя, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини цих транспортних засобів.

При цьому, при визначенні розміру компенсації суд виходить із дійсної вартості вказаних автомобілів, яка випливає з договорів купівлі-продажу від 12.03.2019 року та 24.08.2018 року, які укладались в ТСЦ №6545 та ТСЦ №6541, а саме: автомобіля ЗАЗ Forza в розмірі 85160,86 грн. та автомобіля Volkswagen Caddy в розмірі 182000 грн., а відтак розмір грошової компенсації, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 133580,43 грн..

Доводи відповідача та його представника щодо продажу автомобіля ЗАЗ Forza у березні 2016 року по довіреності є неприйнятними, адже видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року по справі № 640/7052/16-ц.).

Також суд не приймає доводи щодо придбання відповідачем автомобіля ЗАЗ Forza за власні коши, оскільки жодного доказу на підтвердження цього не надано.

Посилання відповідача та його представника на те, що спірний автомобіль Volkswagen Caddy був відчужений у період шлюбу з відома позивачки, а гроші від продажу витрачені на потреби родини суперечить встановленим обставинам, адже в ході судового розгляду достовірно встановлено, що на момент продажу вказаного автомобіля подружжя вже не проживало разом, не було пов`язано спільним побутом, а тому підстав вважати, що кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, немає.

До того ж будь-яких доказів на підтвердження факту використання цих коштів в інтересах сім`ї відповідач не надав.

Також судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторони проживали спільно у квартирі, яка належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності. Під час спільного проживання сторонами проводилися ремонтні роботи з поліпшення житлового приміщення.

Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

У пункті 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок.

ОСОБА_2 проживав у квартирі колишньої дружини та користувався житловим приміщенням з вересня 2004 року по лютий 2018 рік. Ці обставини сторонами визнаються.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що грошові кошти за час спільного проживання подружжя були витрачені для ремонту та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї, а тому в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з 1/2 частки вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт приміщень квартири АДРЕСА_1 слід відмовити.

Здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.

Разом з цим, позовних вимог про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 не заявляв.

Враховуючи, що сторонами та їх представниками не надавались докази щодо судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд питання про їх розподіл не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , в сумі 133580,43 грн..

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Присудити ОСОБА_2 наступне рухоме майно:

- газову плитку, придбану у 2004 році, вартістю 323,91 грн.;

- пральну машинку «Веко», придбану у 2004 році, вартістю 1100 грн.;

- хлібопіч, придбану у 2010 році, вартістю 320 грн.;

- пилосос, придбаний у 2009 році, вартістю 263,88 грн.;

- телевізор «Rolson», придбаний у 2004 році, вартістю 600 грн.;

- диван та два крісла, придбані у 2005 році, вартістю 1780 грн.;

- меблі в спальню, придбані у 2004 році, вартістю 2411,60 грн..

Присудити ОСОБА_1 наступне рухоме майно:

- кухонні меблі, придбані у 2004 році, вартістю 884 грн.;

- м`які меблі для кухні, придбані у 2004 році, вартістю 200 грн. (4 табурети);

- меблі в дитячу кімнату, придбані у 2009 році, вартістю 5394 грн.;

- комп`ютерний стіл, придбаний у 2009 році, вартістю 471 грн..

В решті позовних вимог первісного і зустрічного позовів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. В. Червоненко