КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021року місто Київ

справа № 754/9925/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Таран Н.Г., повний текст рішення складено 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог просив:

скасувати наказ генерального директора Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» від 15 травня 2020 року №68-В про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

скасувати наказ генерального директора Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» від 20 серпня 2020 року №135-В про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани;

стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» в якості компенсації моральної шкоди 212000 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що з 2002 рокувін працює в державному концерні «Укроборонпром».

З 2013 року його призначено на посаду начальника відділу реалізації контрактів №4 Регіонального департаменту №4 Державної компанії «Укрспецекспорт».

Вказував, що 28 квітня 2020 у мережі Інтернет на веб-ресурсі газети «Дзеркало тижня» опубліковано статтю за назвою «Урядовий тест на корупцію «Укроборонпрому» (доступно - https:zn.ua/ukr/promyshliennost/uryadoviy-test-na-korupciyu-ukroboronpromu-346033_.html), де серед поданих автором відомостей та міркувань міститься Звіт відповідача від 25 лютого 2020 року за підсумками прийому високопосадової делегації Генерального штабу Збройних сил Ісламської Республіки Пакистан та компанії «Trojаns», що є давніми партнерами ДП «Укрспецекспорт».

Зазначав, що у Звіті, підготовленому колегою відділу, містилася інформація стосовно складу делегації, учасників, відповідальних посадових осіб підприємства за проведення запланованих заходів, мети прийому та інших організаційних питань.

Посилався на те, що із проектом документу до кінцевого адресата ознайомлювалися та візували-виконавець, заступник начальника відділу реалізації контрактів №4 Регіонального департаменту №4 підприємства, директор Регіонального департаменту №4 підприємства, помічники генерального директора підприємства, безпосередньо сам генеральний директор підприємства, загалом понад 12 працівників підприємства.

Вказував, що 29 квітня 2020 відповідно до розпорядження відповідача №18/р «Про проведення службової перевірки» працівниками підприємства здійснено службову перевірку за результатами якої наказом відповідача від 15 травня 2020 року №68-В щодо нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт», затвердженого наказом від 10 липня 2015 року №44, Політики інформаційної безпеки Компанії, затвердженої наказом від 02 серпня 2017 року №40 та неналежну виконавчу дисципліну, що призвело до витоку інформації та документів, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт».

Зазначав, що не всіх осіб, які мали доступ до Звіту притягнуто до відповідальності, доступ до Звіту мало необмежене коло осіб підприємства, результатами службової перевірки не встановлено винних осіб, які дійсно сприяли розголошенню даного документу, відповідач не звертався в судовому порядку до редакції газети «Дзеркало тижня» за спростуванням викладеної інформації у статті.

14 серпня 2020 року відповідно до розпорядження відповідача №33/р «Про проведення службової перевірки» працівниками підприємства здійснено службову перевірку за результатами якої наказом відповідача від 20 серпня 2020 року №135-В щодо нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення пунктів 1.3, 2.13, 2.14, 2.15, посадових інструкцій працівників Регіонального департаменту №4, затверджених Генеральним директором Компанії 22 грудня 2017 року.

Вказував, що відповідач вважає, що підставою порушення посадових інструкцій слугували його відвідування Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», взяття участі без доручення керівника підрозділу та/або керівництва Компанії у нараді представників підприємств та подальшому обговоренні із керівництвом ДП питань, що віднесені до компетенції Компанії в особі її уповноважених осіб, приховуванні факту невиконання трудових обов`язків під час розподілу робочого часу на свій розсуд під час дистанційної роботи, неприбуття до Компанії у визначений час.

Зазначав, що відповідач в оскаржуваному наказі стверджує, що він порушив вимоги п.2.14 посадових інструкції. Вказаний пункт надає та регламентує права начальника відділу.

Посилався на те, що єне зрозумілим яким чином вінпорушив свої права та які йог дії стали причиною порушення п.1.3. посадової інструкції.

Вказував, що відповідач добровільно не переглянув результати службового розслідування, не знаяв відносно нього догани, не виплачує преміальні виплати, що завдає йому моральних страждань і потребує додаткових зусиль для організації власного життя.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що описова частина наказу відповідача від 15 травня 2020 року №68-В не містить посилання на конкретні пункти відповідних нормативних та/або внутрішніх актів, порушення яких складає, зміст вчиненого ним дисциплінарного проступку, а також не визначено, в чому полягає його неналежна виконавча дисципліна.

Вважає, що не можна кваліфікувати певну поведінку порушенням, не визначивши, порушенням чого саме вона є.

Вказував, що відповідач не може встановлювати протиправність його дій поза зв`язком із нормою.

Зазначав, що акт комісії, який складений відповідно до розпорядження ДК «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки» за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер, а отже, не є обов`язковим для прийняття генеральним директором ДК «Укрспецекспорт» наказу саме у відповідності до цього акту.

Зауважував, що зазначений акт не є рішенням органу, якому надано застосовувати дисциплінарні стягнення у розумінні закону (ч.1 ст.147-1 КЗпП України) і не створює для відповідної особи обов`язків та наслідків за результатами його прийняття. Проте, безпосередньо сам наказ ДК «Укрспецекспорт» від 15 травня 2020 року №68-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є обов`язковим до виконання.

Посилався на те, що суд першої інстанції не встановив, коли мало місце вчинення проступку, за який йому було оголошену догану, а отже, дійшов передчасного висновку про накладення на особу дисциплінарного стягнення в межах визначених статтею 148 КЗпП України строків і що це зробив саме він.

Вказував, що в наданих поясненнях відповідачем та в оскаржуваному судовому рішенні відсутні докази та їх правова оцінка стосовно здійснення обліку відповідачем робочого часу під час здійснення ним трудової функції дистанційно на підтвердження, на думку відповідача, приховування факту невиконання трудових обов`язків під час розподілу робочого часу на свій розсуд під час здійснення ним дистанційної роботи.

Зазначав, що у рішенні відсутня правова оцінка співвідношення норм ст.60-2 КЗпП України та оскаржуваного наказу.

Посилався на те, що він був присутній на нараді з обговорення перспектив розробки прицільного комплексу для використання його під час модернізації бронетанкової техніки на території ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О. О. Морозова», проте участі у ній не брав, оскільки він не наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями стосовно ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О. О. Морозова», жодних рішень, вказівок тощо стосовно господарської та іншої діяльності даного державного підприємства ним не приймались і не можуть апріорі бути прийнятими.

Вказував, що вматеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні проступків за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

05 серпня2021 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на відсутність підстав для скасування рішення суду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просили її задовольнити з вказаних підстав.

Представники відповідача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗПП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну (стаття 142 КЗпП України).

Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порушенням трудової дисципліни може бути невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку чи умов колективного договору.

Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни.

Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст.147 КЗпП.

Таким чином, законодавець визначив, що підстави притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності повинні бути відображені у відповідному наказі. Такі підстави повинні бути чіткими та обґрунтовані для того, щоб працівнику було зрозуміло за що його притягнуто до відповідальності.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Аналогічний висновок міститься у постановах ВерховногоСудувід 23 січня 2019 року у справі №572/1644/17-ц, 24 січня 2019 року усправі №515/1087/17, від 06 жовтня 2020 року у справі № 331/3561/18.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 01 лютого 2011 року №60-ОС позивача призначено з 02 лютого 2011 року на посаду начальника Представництва Державної компанії «Укрспецекспорт» в Ісламській Республіці Пакистан, порядком переведення з Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес».

Згідно з наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 27 травня 2013 року № 60-ОС позивача, за його згодою, переведено з 03 червня 2013 року на посаду заступника директора Регіонального департаменту №4 - начальника відділу реалізації контрактів №4.

Відповідно до наказу генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 01 червня 2018 року №48-к позивача з 01 червня 2018 року переведено на посаду начальника відділу реалізації контрактів №4.

Наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 10 березня 2020 року №46-В позивачу було оголошено догану за порушення вимог Порядку доступу, зняття копій та роботи з документами в канцелярії ДК «Укрспецекспорт», затвердженого Генеральним директором Компанії 21 жовтня 2015 року, яке полягало у здійсненні фото фіксацій службової документації за допомогою власного мобільного телефону, що створює передумови для розголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю.

Наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 15 травня 2020 року №68-В позивачу було оголошено догану за порушення вимог Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт» від 10липня 2015 року №44, Політики інформаційної безпеки Компанії, затвердженої наказом від 02серпня 2017 року №40, та неналежну виконавчу дисципліну, що призвело до витоку інформації та документів, що становлять комерційнутаємницю та конфіденційну інформацію «Укрспецекспорт».

Як вбачається з тексту оспорюваного позивачем наказу від 15 травня 2020 року №68-В, ОСОБА_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за результатами службової перевірки, проведеної відповідно до розпорядження Державної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки».

Відповідно до розпорядження генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки» з метою перевірки фактів витоку конфіденційної інформації (розголошення комерційної таємниці) на підставі п.7.7. статуту компанії було створено комісію для перевірки фактів, викладених у службовій записці директора департаменту безпеки Державної компанії «Укрспецекспорт» від 28 квітня 2020 року №15.4/1837.

За результатами службової перевірки 08 травня 2020 року було складено акт службової перевірки призначеної розпорядженням Державної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р.

У вказаному акті зазначено, що в ході службової перевірки було встановлено, що 28 квітня 2020 року в Інтернет-виданні ZN.UA («Дзеркало тижня») опубліковано статтю «Урядовий тест на корупцію «Укроборонпрому», в якій було розміщено копії службових документів Державної компанії «Укрспецекспорт», а саме: вихідних листів Державної компанії «Укрспецекспорт» на адресу Державного концерну «Укроборонпром» від 10 січня 2014 року №USE-18.4-149 та від 25 липня 2014 року №USE-18.4-9643; чернетки звіту № 18.4/137 від 25.02.2020 року за підсумками прийому високопосадової делегації Генерального штабу Збройних сил Ісламської Республіки Пакистан; запрошення взяти участь у тендерах з постачання запчастин до бронетехніки від компанії Trojans; службової записки директора представництва Державної компанії «Укрспецекспорт» в Ісламській Республіці Пакистан від 21 березня 2020 року №USE/PK/74, а також вказано номери листів від Служби зовнішньої розвідки від 21 січня 2014 року 348дск, від 17 лютого 2014 року №75дск, від 21 травня 2014 року 3197 дскДержавної компанії «Укрспецекспорт».

Комісією у період з 30 квітня 2020 року по 05 травня 2020 року проведено опитування та отримано письмові пояснення, в тому числі і начальника відділу реалізації контрактів №4 регіонального департаменту №4 ОСОБА_1 .

Згідно з отриманими від позивача письмовими поясненнями проект звіту щодо результатів прийому делегації був підготовлений провідним спеціалістом відділу реалізації контрактів №4 регіонального департаменту №4 ОСОБА_3 , який в подальшому був завізований заступником начальника відділу Коренковим О.В., підписаний директором регіонального департаменту ОСОБА_4 та завізований начальником управління експортного контролю ОСОБА_5 , радником генерального директора ОСОБА_6 та був відданий на затвердження генеральним директором Державної компанії «Укрспецекспорт», але був повернутий незатвердженим та з певними правками. Протягом наступних декількох днів ОСОБА_3 був підготовлений аналогічний звіт без внесення правок у зв`язку із неможливістю усунення частини делегації з документу та надано директору регіонального департаменту №4 Гончарову І.В. для затвердження генеральним директором Державної компанії «Укрспецекспорт». Того ж дня ОСОБА_4 повернув підписаний звіт та попередній (виправлений) його варіант, який згодом був відданий позивачу. За твердженням ОСОБА_1 не затверджена чернетка звіту була залишена на робочому столі у стопці документів за змістом пов`язаних з погодженням маркетингу та роботою з іноземними делегаціями.

Під час проведення вищевказаної службової перевірки ОСОБА_1 надав комісії чернетку звіту №18.4/137 від 25 лютого 2020 року за підсумками прийому високопосадової делегації Генерального штабу Збройних сил Ісламської Республіки Пакистан, фотокопія якого опублікована в Інтернет виданні «Дзеркало тижня».

За результатами проведеної службової перевірки комісією Державної компанії «Укрспецекспорт» було встановлено, наступне:

- доступ до всього обсягу інформації та копій документів, який міститься у статті, могли мати тільки директор Регіонального департаменту №4 ОСОБА_4 та начальник відділу реалізації контрактів №4 регіонального департаменту №4 Хало О.Л.;

- грубе порушення начальником відділу реалізації контрактів №4 регіонального департаменту №4 ОСОБА_1 вимог Політики інформаційної безпеки Компанії, затвердженої наказом генерального директора відповідача від 02 серпня 2017 року №40 та Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт», затвердженого наказом генерального директора відповідача від 10 липня 2015 року №44, яке вже фіксувалося результатами попередніх проведених службових перевірок, призвело до витоку копій службових документів, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт».

Пунктом 1.4 Посадової інструкції працівників Регіонального департаменту №4, затвердженої Генеральним директором Державної компанії «Укрспецекспорт» 22 грудня 2017 року, з якою позивач ознайомився під особистий підпис, встановлено, що роботу з документами та відомостями, які містять інформацію з обмеженим доступом (інформацію, що відноситься до державної таємниці, комерційної таємниці, конфіденційної та службової інформації), працівники Департаменту здійснюють у відповідності до вимог законодавства, Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Компанії, наказів та розпоряджень Компанії.

Відповідно до п.2.15 посадової інструкції начальник відділу несе відповідальність, у тому числі за порушення порядку роботи з документами та відомостями, які містять інформацію з обмеженим доступом (інформацію, що відноситься до державної таємниці, комерційної таємниці, конфіденційної та службової інформації), порядку, встановленого нормативними документами з питань захисту такої інформації, а також за порушення взятих на себе зобов`язань у зв`язку із допуском і доступом до державної таємниці.

При прийнятті на роботу в Державній компанії «Укрспецекспорт» позивач 02 лютого 2011 року також ознайомився та підписав Зобов`язання працівника Державної компанії «Укрспецекспорт» про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю Державної компанії «Укрспецекспорт».

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Державної компанії «Укрспецекспорт», затверджених наказом Державної компанії «Укрспецекспорт» від 30 жовтня 2019 року №58, працівники Компанії зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог охорони праці, техніки безпеки та протипожежної охорони, санітарних норм, положень Правил внутрішнього трудового розпорядку, Антикорупційної програми Компанії, обов`язків працівників Компанії щодо зберігання, нерозголошення та запобігання розголошенню комерційної таємниці та конфіденційної інформації Компанії.

З метою забезпечення захисту комерційної таємниці та конфіденційної інформації Державної компанії «Укрспецекспорт» наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 10 липня 2015 року №44 затверджено Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт».

Наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 02 серпня 2017 року №40 затверджено Політику інформаційної безпеки Державної компанії «Укрспецекспорт».

Пунктом 1.2 Положення про комерційну таємницю та конфіденційну Інформацію встановлено, що до відомостей, які становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Компанії, відносяться відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру щодо фінансово-господарської та інших видів діяльності Компанії, які є секретними (таємними) та конфіденційними в тому розумінні, що вони в цілому чи в певній формі та сукупності їх складових невідомі третім особам і до них немає вільного доступу інших осіб на законних підставах, у зв`язку з цим мають комерційну цінність та важливе значення, а їх розголошення може завдати шкоди правам та інтересам Компанії.

Підготовка в Компанії документів та матеріалів, які містять відомості, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Компанії, а також робота в Компанії з такими документами і матеріалами здійснюється відповідно до затверджених в Компанії правил, положень, порядків та інструкцій з питань діловодства, договірної роботи, претензійно-позовної роботи, ведення бухгалтерського обліку, технічного захисту інформації, інших аспектів діяльності Компанії, з дотриманням вимог цього Положення та застосування організаційних, правових та технічних засобів (п.1.5 Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію).

Пунктом 2.2 Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію встановлено, що з метою збереження, нерозголошення та запобігання розголошенню комерційної таємниці та конфіденційної інформації Компанії працівники Компанії, зокрема, зобов`язані зберігати та не розголошувати у будь-який спосіб без відповідного рішення Генерального директора або заступника генерального директора відомості, що є комерційною таємницею та конфіденційною інформацією Компанії, які будуть їм довірені чи стануть відомі у зв`язку з виконуваною ними роботою; здійснювати всі необхідні заходи для виключення можливості розголошення без відповідного рішення (дозволу) генерального директора або заступника генерального директора Компанії будь-яких відомостей, що є комерційною таємницею та конфіденційною інформацією Компанії.

У свою чергу, п.п.3.3 п.3.1 Політики інформаційної безпеки встановлено, що усі працівники Компанії, незалежно від займаної посади, несуть персональну відповідальність за дотримання вимог інформаційної безпеки згідно з чинним законодавством України та внутрішніми нормативними і розпорядчими документами Компанії.

Об`єктами захисту в Компанії є інформаційні активи - матеріальні чи нематеріальні об`єкти, які є інформацією або містять інформацію, служать для обробки, зберігання або передачі інформації і мають цінність для Компанії. У загальному випадку до інформаційних активів належить, зокрема, інформація в електронному вигляді та інформація на паперових носіях (п.п.3.2.1 п.3.2 Політики інформаційної безпеки).

Пунктом 3.7 Політики інформаційної безпеки передбачена політика відповідальності персоналу Компанії у разі порушення вимог інформаційної безпеки.

Зокрема, згідно з п.п.3.7.4 п.3.7 Політики інформаційної порушення даної Політики є підставою для проведення за рішенням керівництва Компанії службової перевірки, за результатами якої застосовуються та впроваджуються необхідні заходи для запобігання виникнення інцидентів у майбутньому.

Відповідно до п.п.3.7.5 та п.п.3.7.6 п.3.7 Політики інформаційної безпеки остаточне рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до працівника Компанії приймає генеральний директор. Дисциплінарні стягнення накладаються за результатами службової перевірки наказом Компанії.

Пунктом 3.16 Політики інформаційної безпеки встановлено правила політики «чистого столу» та «чистого екрану».

Відповідно до п.п.3.16.5 п.3.16 Політики інформаційної безпеки носії інформації з обмеженим доступом (копії документів, електронні носії інформації) повинні зберігатися в упорядкованому вигляді в спеціалізованих місцях зберігання (наприклад, сейфах, шафах, що закриваються на замок тощо).

Працівники Компанії не повинні залишати і не повинні зберігати на робочих місцях без нагляду, як в робочий, так і в неробочий час, документи і носії інформації з обмеженим доступом, а також іншу цінну інформацію (п.п3.16.6 п.3.16 Політики інформаційної безпеки).

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач, працюючи на посаді начальника відділу реалізації контрактів №4 регіонального департаменту №4 Державної компанії «Укрспецекспорт» порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку Державної компанії «Укрспецекспорт», у зв`язку з недотриманням обов`язкових до виконання усіма працівниками Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію та Політики інформаційної безпеки, що мало наслідком проведення службової перевірки та застосування на підставі її результатів дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винні дії позивача, що полягали у залишенні не затвердженої чернетки з виправленнями звіту №18.4/137 від 25 лютого 2020 року за підсумками прийому високопосадової делегації генерального штабу Збройних сил Ісламської Республіки Пакистан, тобто документа, що містить відомості, які становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію відповідача, на його робочому столі без належного нагляду у стопці інших документів та без вжиття заходів для запобігання розголошенню комерційної таємниці та конфіденційної інформації відповідача, фотокопія якого в подальшому була опублікована в Інтернет виданні «Дзеркало тижня», є порушенням правил Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію та правил політики «чистого столу», визначених вищевказаною Політикою інформаційної безпеки.

Зазначені винні дії позивача сприяли розголошенню відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт», без відповідного на те рішення генерального директора або заступника генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт», що було встановлено за результатами проведеної службової перевірки та стало підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що Державною компанією «Укрспецекспорт» правомірно було притягнуто позивача до відповідальності у вигляді догани згідно з ст.147 КЗпП України, а відтак відсутні правові підстави для скасування наказу Державної компанії «Укрспецекспорт» від 15 травня 2020 року №68-В в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Доводи апеляційної скарги про те, що описова частина наказу відповідача від 15 травня 2020 року №68-В не містить посилання на конкретні пункти відповідних нормативних та/або внутрішніх актів, порушення яких складає, зміст вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, а також не визначено, в чому полягає його неналежна виконавча дисципліна, колегія суддів відхиляє, оскільки у вказаному наказі зазначено про порушення позивачем вимог Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Державної компанії «Укрспецекспорт» затвердженого наказом від 10 липня 2015 року №44 та Політики інформаційної безпеки Компанії, затвердженої наказом від 02 серпня 2017 року №40, наказ містить вказівки на фактичні обставини, які стали причиною застосування заходу дисциплінарного впливу та нормативне посилання.

Посилання в апеляційній скарзі на рекомендаційний характер акту комісії, який складений відповідно до розпорядження Держаної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки» колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний акт службової перевірки був наданий на виконання розпорядження генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки».

Доводи апеляційної скарги про те, що службовою перевіркою та судовим рішенням не встановлено коли мало місце вчинення проступку та ким залишена чернетка звіту, оскільки в період підготовки та подачі звіту позивач перебував у робочому відрядженні за межами України колегія суддів вважає не прийнятними, оскільки спростовуються змістом пояснювальної записки ОСОБА_1 від 30 квітня 2020 року, змістом пояснювальної записки провідного спеціаліста відділу реалізації контрактів Регіонального департаменту №4 Крутченського П.С. та актом комісії, який складений відповідно до розпорядження Держаної компанії «Укрспецекспорт» від 29 квітня 2020 року №18/р «Про проведення службової перевірки».

Щодо оскарження наказу генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 20 серпня 2020 року №135-В в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.60-2 КЗпП України дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій.

Відповідно до службової записки №18/94 від 14 липня 2020 року на виконання розпорядження Державної компанії «Укрспецекспорт» від 19 червня 2020 року №23/р начальника відділу Хало О.Л. переведено на дистанційну роботу.

Наказом генерального директора Державної компанії «Укрспецекспорт» від 20 серпня 2020 року №135-В за результатами службової перевірки, проведеної відповідно до розпорядження Державної компанії «Укрспецекспорт» від 14 серпня 2020 року №33/р «Про проведення службової перевірки», керуючись статтями 147-149 КЗпП України за порушення пунктів 1.3, 2.13, 2.14, 2.15 посадових інструкцій працівника Регіонального департаменту №4, затверджених Генеральним директором Компанії 22 грудня 2017 року, про що свідчать вчинені дії з відвідування Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», взяття участі без доручення керівника підрозділу та/або керівництва компанії у нараді представників підприємств та подальшому обговоренню з керівництвом Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», питань, що віднесені до компетенції Державної компанії «Укрспецекспорт» в особі її уповноважених осіб, приховуванні факту невиконання трудових обов`язків під час розподілу робочого часу на свій розсуд під час дистанційної роботи, неприбуття до компанії у визначений час, ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач оскаржуючи наказ Державної компанії «Укрспецекспорт» від 20 серпня 2020 року №135-В вказував на те, що в зазначеному наказі є не зрозумілим яким чином він порушив свої прававизначені у п.п.1.3, 2.13, 2.14, 2.15 посадових інструкцій.

Заперечуючи проти позову, відповідач у доповненнях до відзиву на позовну заяву вказував на те, що 11 серпня 2020 року начальник регіонального управління №4 ОСОБА_7 , безпосередній керівник ОСОБА_1 , повідомив Генеральному директору Державної компанії«Укрспецекспорт», що йому стало відомо про нараду 11 серпня 2020 року в м. Харкові на території Державного підприємства «ХКБМ ім. О.О. Морозова» участь в якій, начебто приймали і працівники Державної компанії «Укрспецекспорт» - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Начальник регіонального управління №4 ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 будь-яких розпоряджень щодо їх відрядження до м. Харкова не отримували, останні станом на 11 серпня 2020 року знаходились на дистанційній роботі. Близько 16:00 11 серпня 2020 року ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_1 та надав останньому розпорядження прибути в офіс ДК «Укрспецекпспорт», яке було проігноровано з посиланням на відвідування лікаря та що він їде зараз додому. Зазначав, що ОСОБА_1 не повідомляв та не погоджував з ОСОБА_7 часу відвідування лікаря, в порядку, визначеному пунктом 9.3 Колективного договору, який діє в Компанії. За результатами службового розслідування підтвердилось, що ОСОБА_1 дійсно, перебував 11 серпня 2020 року у м. Харкові та дійсно, разом з ОСОБА_8 прийняв участь у нараді з обговорення перспектив розробки прицільного комплексу для використання його під час модернізації бронетанкової техніки.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , викладених в пояснювальній записці від 12 серпня 2020 року, останній визнав факт участі у нараді 11 серпня 2020 року ДП «ХКБМ» та пояснив, що у нього виникла нагальна необхідність провести медичне обстеження та консультацію у Медичному центрі «Небозвід» в Харкові і він попросив свого заступника ОСОБА_8 підвезти його до м. Харкова. У Харкові ОСОБА_1 та ОСОБА_8 вирішили сфотографуватись біля танку Т-34 ДП «ХКБМ» і безпосередньо там були запрошені взяти участь у нараді ДП «ХКБМ», ДП «НВК «Фотоприлад», ДП «ЗіШ», ТОВ «Хартрон-Аркос», ГОВ «Модус Оптика». За поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_1 приймав участь у нараді ДП «ХКБМ» 11 серпня 2020 року, з якої відлучався для відвідування лікаря. Для перевірки дійсності інформації щодо обставин участі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в нараді, в якості фахівців ДК «Укрспецекспорт», ДП «ХКБМ» надано копії разових перепусток, з яких вбачається, що 11 серпня 2020 року разові перепустки №5481 та №5482 о 10 год видані ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які перебували на території ДП «ХКБМ» до 16.50 год. Керівництво ДП «ХКБМ» повідомило, що 10 серпня 2020 року до ДП «ХКБМ» звернулось ГОВ «Модус оптика» з пропозицією провести нараду 11 серпня 2020 року. І цього ж дня, 10 серпня 2020 року ОСОБА_8 по телефону повідомив про намір разом з ОСОБА_1 взяти часть в цій нараді. В подальшому, ДП «ХКБМ» надану інформацію підтвердило письмово.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила обставини викладені в доповненнях відповідача до відзиву на позовну заяву щодо перебування позивача у місті Харкові.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2020 року позивач прийняв участь у нараді з обговорення перспектив розробки прицільного комплексу для використання його під час модернізації бронетанкової техніки на території Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова». При цьому, будь-яких розпоряджень щодо його відрядження до м. Харкова останній не отримував. Крім того, оскільки стало відомо про відвідування позивачем наради 11 серпня 2020 року в м. Харкові на території Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», начальником регіонального управління №4 Брильковим О.О. було запропоновано ОСОБА_1 прибути в офіс ДК «Укрспецекпспорт» для надання особистих пояснень, однак, вказана пропозиція позивачем була проігнорована з посиланням на відвідування лікаря.

Відповідно до п.1.3 посадовоїінструкції працівники Департаменту повинні знати і керуватися у своїй діяльності законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів та іншими нормативно-правовими актами з питань діяльності Компанії, Статутом Компанії, Колективним договором, наказами і розпорядженнями Компанії і Положеннями про Регіональний департамент №4.

Згідно пункту 2.13 посадової інструкції начальник відділу виконує, в тому числі, наступні завдання та обов`язки:

- за дорученням директора Департаменту відвідує військові частини, режимні установи і частини;

- у встановленому порядку, за дорученням директора Департаменту та керівництва Компанії проводить переговори з представниками вітчизняних та іноземних підприємств, установ і організацій з питань, що стосуються компетенції Департаменту.

Згідно п.2.14 посадової інструкції, начальник відділу має право за дорученням керівництва Компанії або директора Департаменту представляти інтереси Компанії в інших органах, установах та організаціях з питань, що стосуються, що стосуються компетенції Департаменту.

Відповідно до пункту 2.15 посадової інструкції начальник відділу несе відповідальність за несвоєчасне та неякісне виконання доручень керівництва Департаменту.

Встановивши, що ОСОБА_1 взяв участь без доручення директора департаменту та/або керівництва компанії у нараді представників підприємств та подальшому обговоренні із керівництвом Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» питань, що віднесені до компетенції Компанії в особі її уповноважених осіб, неприбув до відповідача у визначений йому час для надання пояснень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такими діями позивач порушив трудові обов`язки, визначені в пунктах 1.3, 2.13, 2.14, 2.15 посадової інструкції.

Посилання позивача на те, що він був присутній на нараді, проте участі в ній не брав не заслуговують на увагу, оскільки присутність особи на нараді передбачає взяття участі особи в такій нараді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування наказу Державної компанії «Укрспецекспорт» від 20 серпня 2020 року №135-В в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Положеннями статті 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Стаття 237-1 КЗпП України містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин.

Оскільки позивач на обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди посилався на її спричинення внаслідок порушення його трудових прав відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки судом не встановлено порушення трудових прав ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідають вимогам закону, тому підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: