Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/401/21
Єдиний унікальний №733/932/21
Рішення

Іменем України

23 вересня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді - Вовченка А.В.

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ,

ВСТАНОВИВ:

Ічнянська міська рада Чернігівської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно їхнього малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 23.08.2012 року. Відповідно до рішення Ічнянського районного суду №733/1976/14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, залишено дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ». З жовтня 2014 року і по теперішній час ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та виховується в громадянки ОСОБА_7 , яка є рідною тіткою відповідача ОСОБА_1 та хрещеною матір`ю ОСОБА_3 . Відтоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не займаються вихованням дитини. Вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та ін.. духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу,не створюють умов для отримання нею освіти, тому підлягають позбавленню батьківських прав стосовно сина, так як це буде відповідати інтересам останнього.

Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області,як орган опіки та піклування, в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим. Через канцелярію суду надав заяву , в якій згоден на позбавлення його батьківських прав. Не заперечує проти розгляду справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників

справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7-9).

Відповідно до довідки №14 від 30.07.2021 року дошкільного навчального закладу №3 м.Ічня дитина ОСОБА_3 відвідував садок регулярно. Хлопчик приходив до садочка охайним, доглянутим. ОСОБА_7 завжди цікавилася життям дитини , його інтересами та досягненнями , прислуховувалася до порад та рекомендацій педагогів. Батьки жодного разу до закладу не з`явились, життям дитини не цікавились.(а.с.14).

Згідно довідки №62 від 21 липня 2021 року Ічнянською гімназією ім. Васильченка дійсно ОСОБА_7 займається вихованням ОСОБА_3 . За час навчання його батьки до гімназії не з`являлися і не цікавилися навчанням і вихованням дитини (а.с.13).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 18 серпня 2021 року №271, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради 18 серпня 2021 року, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.16-17).

Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" передбачають, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 4 ст. 155 СК України регламентує, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та

поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Положенням пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав або відібрання дітей від батьків, судам необхідно з`ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечують продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток останнього.

Наведене підтверджує факт ухилення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, враховуючи інтереси дітей, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав стосовно останнього.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2270 гривні 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,141,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 141,150,164, 170, 180, 181,182 Сімейного кодексу України,, Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Ічнянської міської ради як органу опіки та піклування Прилуцького району

Чернігівської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстровану в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та місце проживання невідомі - батьківських прав стосовно їх малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень 00 копійок., порівну по 1135 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Ічнянська міська рада Чернігівської області як орган опіки та піклування, адреса знаходження: м. Ічня, пл. Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП- невідомий.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та місце проживання невідомі, РНОКПП- невідомий.

Повне рішення складено 23 вересня 2021 року.

Суддя А. В. Вовченко