ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 705/5659/19
Провадження № 22-ц/821/2090/21
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз збут»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року (постановлену під головуванням судді Орендарчука М.П. в приміщенні Христинівського районного суду Черкаської області) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз збут» про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в :

3 грудня 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звернулися до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ТОВ «Уманьгаз збут» про захист прав споживачів, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що під час укладання договору про надання послуг з газопостачання № 10433 від 14 лютого 2012 року, ОСОБА_1 надав відповідачу копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , в якому було зазначено загальну площу квартири 47,1 м.кв., проте відповідачем у договорі про надання послуг з газопостачання безпідставно була зазначена опалювальна площа 29,7 м. кв.

У позові зазначено, що зазначена у договорі площа позбавляє ОСОБА_2 права на отримання житлової субсидії на площу 47,1 м.кв., чим завдає як матеріальної, так і суттєвої моральної шкоди.

У зв`язку з чим, з метою захисту своїх прав, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Христинівського районного суду Черкаської області із даним позовом та просили постановити рішення, яким визнати протиправним дії ТОВ «Уманьгаз збут» щодо відмови внести зміни до договору про надання послуг з газопостачання від 14 лютого 2012 року № 10433 відносно опалювальної плащі з 29,70 м.кв. на 47,1 м.кв.; визнати недійсним договір про надання послуг з газопостачання від 14 лютого 2012 року № 10433 в частині зазначення опалювальної площі 29,70 м.кв.; зобов`язати ТОВ «Уманьгаз збут» внести зміни до договору про надання послуг з газопостачання від 14 лютого 2012 року № 10433 в частині опалювальної плащі з 29,70 м.кв. на 47,1 м.кв.; стягнути з ТОВ «Уманьгаз збут» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, визначених п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки позивач, користуючись своїм правом на ініціювання заяви про залишення без розгляду позовної заяви, просить залишити позов без розгляду, що не суперечить чинному законодавству, суд приходить до висновку , що заяву про залишення позову без розгляду слід задовольнити та позовну заяву залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі, поданій 12 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції постановленою із порушенням вимог процесуального права, просила ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що ігнорування судом першої інстанції питання щодо об`єднання цивільних справ № 705/5659/19 та 705/5314/18 в одне провадження, призвели до вимушеного написання ОСОБА_2 заяви про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 3 цієї статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З урахуванням наведеного суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся до суду із такою заявою.

Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області справу призначено до розгляду по суті на 28 грудня 2020 року, а судове засідання, призначене на 28 грудня 2020 року було відкладене на 04 лютого 2021 року.

25 січня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області із власноручно написаною заявою про залишення позовної заяви без розгляду. (а.с. 110)

01 лютого 2021 року ОСОБА_2 повторно звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області із заявою, в якій просила залишити позовну заяву без розгляду. (а.с. 113)

Суд першої інстанції, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про задоволення такої заяви , оскільки вона подана позивачем до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, ОСОБА_2 скориставшись своїм диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації, звернулась до суду з заявою про залишення позовну заяву без розгляду, в зв`язку з чим у суду першої інстанції були передбачені процесуальним законом підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи те, що дана вимога не суперечить вимогам закону та не порушує будь - чиїх прав та охоронюваних законом інтересів та те, що позивач відповідно до ст. 43 ЦПК України самостійно розпоряджається своїми правами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 .

Є безпідставними посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що підставою для вимушеного подання нею заяви про залишення позову без розгляду слугувало залишення без реагування суду питання щодо об`єднання цивільних справ № 705/5659/19 та 705/5314/18 в одне провадження, оскільки такі посилання об`єктивно нічим не підтверджуються, а вирішення питання щодо об`єднання справ є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи викладене, ухвала Христинівського районного суду Черкаської області від 4 лютого 2021 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законною та обгрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її зміни чи скасування.

Аргументи поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що подана ОСОБА_2 заява про залишення позову без розгляду не позбавляє її права повторно звернутись до суду із аналогічним позовом.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз збут» про захист прав споживачів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/ текст постанови суду виготовлений 14 грудня 2021 року/