Справа № 459/1009/20
Провадження № 2/459/105/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Войтків Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

03.04.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 31.05.2021 року, просить: стягнути з відповідача на його користь 14244, 50 грн. на відшкодуванняшкоди внаслідок залиття квартири, з яких: 9244, 50 грн. - майнова шкода, 5000, 00 грн. - моральна шкода. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .10.05.2019 року у вказаній квартирі стався порив трубопроводу системи холодного водопостачання по стояку. Внаслідок пориву приміщення туалету та частина коридору квартири було залито водою. При цьому стеля та стіни у туалеті і частково в коридорі повністю промокли. Відповіджачем проводились ремонтні роботи, для потреб ліквідації пориву працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» було здійснено пробивання отвору в стіні туалету, внаслідок чого її було частково пошкоджено. Згідно з актом про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, холодного водопостачання, водовідведення від 14.05.2019 року залиття відбулося внаслідок пошкодження (виходу з ладу) системи холодного водопостачання на рівні між 2 і 3-м поверхами, шо розташовані вище, виявлено залиття всієї площі стелі та стіни у туалеті. На цого звернення відповідач повідомив про готовність замінити пошкоджену глазуровану плитку в приміщенні туалету та ремонт ділянки оздоблення стіни в коридорі. Конкретних строків виконання даних робіт відповідачем не вказано, не зазначено порядку узгодження закупівлі необхідної кількості і асортименту будівельних матеріалів. Така позиція відповідача не може компенсувати в повній мірі реальні збитки від залиття квартири. Внаслідок залиття квартири йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала частково непридатною для використання без проведення ремонту. Дана обставина змушувала його звертатися з даного приводу з метою захисту своїх прав до відповідача, що вимагало від нього неабияких затрат енергії, часу, порушення зв`язку з нормальним, звичним ритмом і способом життя, нести матеріальні витрати.

23.04.2020 року представник відповідача подав відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що акт про залиття від 14.05.2019 року, який не затверджений керівником комунального підприємства, - відсутній підпис, на ньому відсутні відомості про реєстрацію та відбиток фірмової печатки, що свідчить про його незавершеність та про те, що він не набув юридичної сили. Після тривалих перемовин та під впливом сусідів, ОСОБА_3 допустив працівників виконавця в квартиру АДРЕСА_2 для виконання робіт лише 14.05.2019 року. Для заміни трубопроводу водопостачання було необхідно отримати доступ до внутрішньобудинкової мережі, яка відповідно до типового технічного планування (проектного рішення) будинку мала бути закритою знімним сантехнічним щитом, але в порушення проекту, позивач вказаний доступ до будинкових мереж перемурував цегляною кладкою та керамічною плиткою, не залишивши навіть оглядового вікна. Отже, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 для отримання доступу до будинкової мережі та можливості виконання робіт по заміні ділянки трубопроводу через туалет позивача, працівники підприємства були змушені пробити отвір з демонтажем керамічної плитки в місці розташування труб водопостачання. Порив труби виник у зв`язку з передчасним виходом з ладу трубопроводу водопостачання на рівні третього поверху, про що зазначено в акті про залиття. Позивач з усіма викладеними обставинами щодо пориву стояка погодився, про що свідчить його підпис на акті. Отже, несправність трубопроводу виникла поза волею чи діями та за межами впливу будь-яких сторін (співвласника чи управителя). Власники квартири АДРЕСА_2 , порушуючи будівельні норми та проектне планування будинку, залили цементним розчином міжповерхове перекриття до підвалу, що спричинило накопичення в шахті комунікацій води від пориву та призвело до намокання стіни та стелі в туалеті.Відповідно до проектних рішень шахти, які слугують для прокладання трубопроводів внутрішньо будинкових систем водопостачання та каналізації, не перемуровуються (не закриваються) та не герметизуються в міжповерхових перекриттях та перекриттях між підвалом та першим поверхом для можливості відведення вод у підвальне приміщення у разі поривів чи витоків з трубопроводів.Втручання позивача в систему розташування стояків внутрішньо будинкової мережі, змінивши технічні параметри шахти шляхом її перемурування призвело до завдання матеріальних збитків. Позивачем не подано доказів того, що відповідачем своїми діями чи бездіяльністю завдано йому матеріальної чи моральної шкоди.

13.04.2021 року представник відповідача подав додаткові пояснення, суть яких зводиться до обставин, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою від 06.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін.

16.07.2020 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі.

26.03.2021 року поновлено провадження у справі.

14.04.2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, пославшись на обставини, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Позивач є співвласником та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №184949514 від 16.10.2019 року та довідкою про склад сім`ї №4329 від 12.03.2020 року.

Мешканці квартири АДРЕСА_3 відмовились надавати доступ для ліквідації аварійної ситуації та не впустили працівників дільниці до помешкання, що підтверджується копією акта від 10.05.2019 року.

Відповідно до копії акта від 13.05.2019 року при огляді підвального приміщення будинку АДРЕСА_4 , шахта, де проходять інженерні комунікації між квартирою АДРЕСА_2 (1 поверх) і підвальним приміщенням самовільно перемурована. Власник квартири АДРЕСА_2 відмовився надати доступ працівникам дільниці для прочищення шахти, де проходять інженерні комунікації.

Згідно з копією акта про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, складеного 14.05.2019 р. комісією у складі начальника, майтра дільниці у присутності позивача, 10.05.2019 року в будинку АДРЕСА_1 трапилось залиття на системі холодного водопостачання на рівні між другим та третім поверхами. У цій квартирі, яка знаходиться на першому поверсі, виявлено замокання на стелі та стіні у туалеті. Причиною залиття є передчасний вихід з ладу трубопроводу холодного водопостачання між другим та третім поверхами.

Згідно з висновком експерта від 19.03.2021 року №5756 розмір матеріальних збитків, завданих власнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок залиття становить 9244,50 грн. Демонтаж сантехнічного щита доступу до внутрішньобудинкових мереж будинку міг негативно вплинув на можливість та своєчасність виконання робіт по ліквідації аварійної ситуації. Встановити вплив самовільно влаштованого мешканцями квартири АДРЕСА_3 перекриття цементним розчином на рівні підлоги 1 поверху та стелі підвального приміщення в шахті внутрішніх мереж на об`єм пошкоджень не надається можливим. У квартирі позивача наявні наступні пошкодасення оздоблення в приміщеннях квартири: коридору - сліди залиття в нижній частині перегородки коридору у вигляді темно бурих плям на шпалерах, відставання шпалер від основи в місцях залиття;туалеті - пошкодження двох керамічних плиток демонтаж, яких був проведений під час ремонту внутрішньобудинкового стояка холодного водопостачання. Пошкодження елементів оздоблення в квартирі позивача виникли внаслідок аварії, що відбулася 10.05.2019 року на стояку холодного водопостачання, до якого був під`єднаний водопровід квартири АДРЕСА_3 .Вартість демонтованої керамічної плитки в туалеті позивача з врахуванням фізичного зносу буде становити 18,24 грн. Встановити вплив влаштованої перегородки (не передбаченої технічною документацією на будинок) в шахті внутрішніх мереж стояка квартири позивача на розмір (вартість) завданих матеріальних не надається можливим. У висновку зазначено, що сліди залиття утворилися в результаті потрапляння води на залізобетонне перекриття між квартирою позивача та підвалом з наступним проникненням вологи на перегородки коридору, оскільки вода стікала вниз до закладеного отвору та проникла у приміщення туалету та коридору квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до проектної документації на будинок АДРЕСА_4 (попередня назва «50 лет СССР»), а саме: «Разрез І-І» та «Разрез VІІІ-VІІІ», в шахті, де проходять внутрішньо будинкові мережі, відсутні перекриття.

Згідно із копією типового планування квартири у приміщенні санвузла необхідна наявність знімного сантехнічного щита.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Згідно із п.7 ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 19 Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно зі ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до статті 1 Закону управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд (далі-управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п. 2, 7 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством, забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс.

Підпунктом 8 пункту 2 статті 25 Закону встановлено обов`язок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Крім того, наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання, система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку.

Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в абз. 1 п. 2 своєї постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 (ст. 1166 ЦК України 2003 року) і 450 ЦК (ст. 1187 ЦК України 2003 року) (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно з пунктами 7, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складається комісією, до складу якої входять визначені у ньому посадові особи: головний інженер виконавця послуг, - голова комісії, майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсар-сантехнік (слюсар-електрик), представник організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представник власника будинку, будинкового комітету та з дотриманням передбачених у ньому реквізитів, зокрема, про причину залиття, виклад висновків і рекомендації комісії, з підписами членів комісії та мешканцями квартир. Акт затверджується начальником ЖЕО з проставленням печатки (додаток 4 до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207 (далі - Правил).

Поданий позивачем акт від 14.05.2019 року формально не повністю відповідає наведеним вимогам, проте це не спростовує факту залиття квартири позивача у зв`язку із передчасним виходом з ладу трубопроводу холодного водопостачання між другим та третім поверхами, тому суд відхиляє відповідні доводи відповідача.

Разом з тим суд дійшов висновку про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між передчасним виходом з ладу трубопроводу холодного водопостачання та завданням шкоди позивачу, у зв`язку з якою заявлено позовні вимоги, оскільки сліди залиття утворилися в результаті потрапляння води на залізобетонне перекриття між квартирою позивача та підвалом з наступним проникненням вологи на перегородки коридору, так як вода стікала вниз до закладеного отвору та проникла у приміщення туалету та коридору квартири позивача, що підтверджується висновком експерта №5756 від 19.03.2021 року. Тобто, позивач, самовільно встановивши перекриття між його квартирою та підвалом будинку, порушив вимоги проектної документації будинку, а отже, правил його експлуатації, що після залиття квартири призвело до пошкодження оздоблення коридору в нижній частині стін та перегородок, тому відсутні підстави для задоволення позову.

При цьому суд вважає, що відповідачем доведено свою невинуватість у завданні позивачеві шкоди, оскільки відповідно до проектної документації на будинок АДРЕСА_4 (попередня назва «50 лет СССР»), а саме: «Разрез І-І» та «Разрез VІІІ-VІІІ», в шахті, де проходять внутрішньо будинкові мережі, відсутні перекриття. При цьому сторона позивача не посилалася на встановленнязалізобетонного перекриття між квартирою позивача та підвалом силами відповідача.

Щодо вимоги позивача про компенсацію вартості пошкодженої плитки у приміщенні туалету, така є безпідставною, оскільки в порушення вимог типового технічного планування будинку у туалеті в квартирі позивача знімний сантехнічний щит був замурований цегляною кладкою, у зв`язку з чим частину стіни та плитки було демонтовано для отримання доступу до внутрішньобудинкової мережі трубопроводу з метою її заміни.

Недоведення порушення прав позивача виключає відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: КП «Червонограджитлокомунсервіс» (вул. Шевська, 1а, м.Червоноград, Львівська обл.)

Повне судове рішення складено 22.09.2021 року.

Суддя: В. В. Грабовський