ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5318/21 Справа № 206/130/20 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради, Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Молодогвардійська-10» та Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради, Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Молодогвардійська-10», Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 07 квітня 1976 року на її ім`я на сім`ю з чотирьох чоловік виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська був виданий ордер № 471 на право зайняття двокімнатної окремої квартири загальною площею 30,47 кв.м. по АДРЕСА_1 . Підставою для надання приміщення було відселення із затопленого стічними та ґрунтовими водами будинку в якому проживала її сім`я. На момент вселення надане приміщення використовувалося, як майстерня та для його використання в якості житлового приміщення потребувало переобладнання та ремонту і вказані роботи повинні були виконати МЖБК та ЖЕК. Переобладнання приміщення в квартиру та ремонтні роботи були виконані тільки 01 березня 1981 року і з цього часу її сім`я отримала можливість проживати в квартирі. На її ім`я ЖЕК-32 був відкритий особовий рахунок на оплату квартплати та в інших комунальних підприємствах на оплату комунальних послуг. Вона є наймачем квартири. В 2012 року на квартиру АДРЕСА_2 був виготовлений технічний паспорт, згідно якого колишнє приміщення майстерні є двокімнатною квартирою площею 29,1 кв.м., а загальна площа 52,7 кв.м.

В 2013 році вона звернулася із заявою до Дніпропетровської міської ради щодо переведення нежитлового будинку в житлове. Згідно відповіді Дніпропетровської міської ради від 30 грудня 2013 року на це звернення переведення нежитлового будинку в житловий неможливо, оскільки воно знаходиться на балансі КВ ЖРЕП Самарського району і на все майно накладено арешт і було рекомендовано звернутися до суду з питання щодо зняття арешту.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 20 січня 2015 року було звільнено з-під арешту, накладеного постановою серії АА №705605 від 17 грудня 2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ Софієнко Д.Г., заставлене майно, належне на праві власності КВ ЖРЕП, а саме: на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому вона звернулася із заявою на ім`я міського голови щодо зміни цільового призначення приміщення та просила прийняти рішення, якими перевести з нежитлового приміщення в житлове квартиру АДРЕСА_2 та вважати це приміщення 2-кімнатною квартирою загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Але отримала відповідь за №8/5-370 від 01 березня 2016 року про те, що «власник об`єкта нерухомого майна подає заяву до департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради щодо зміни правового режиму відповідного об`єкта нерухомого майна із зазначенням мети подальшого використання об`єкта». Але при наданні відповіді не було враховано, що вона і звернулася ДМР, як до власника об`єкта нерухомого майна для того, щоб саме власник прийняв рішення про зміну його правового режиму.

Також вона отримала відповідь від 13 травня 2016 року Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення ДМР, в якій також було відмовлено у зміні правового режиму об`єкта нерухомого майна. В 2018 році вона звернулася до Департаменту житлового господарства із заявою щодо зміни правового режиму приміщення в якому проживає та у відповіді їй було роз`яснено, що це питання належить до повноважень Департаменту по роботі з активами ДМР. На своє звернення до Департаменту по роботі з активами ДМР, вона отримала відповідь від 20 квітня 2018 року, в якій їй було роз`яснено порядок зміни правового режиму об`єктів нерухомого майна та зазначено, що взагалі відсутній об`єкт нерухомого майна щодо якого планується зміна правового режиму. На повторне її звернення до Департаменту по роботі з активами ДМР, вона отримала відповідь в якій було зазначено, що тільки власник об`єкта нерухомого майна або уповноважена особа має право подати заяву щодо зміни правового режиму об`єкта нерухомого майна. Також було зазначено, що інформація про нежитлове приміщення, а також квартиру АДРЕСА_3 за вказаною адресою у Реєстрі відсутня. І в той же час при такому змісті відповіді їй рекомендується звернутися із заявою щодо приватизації квартири, якої не існує в реєстрах. Квартира АДРЕСА_2 знаходилася на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР. Будинок АДРЕСА_4 був переданий на баланс створеного ОСББ «Молодогвардійська-10», яке здійснює управління будинком. Але власником житлового будинку та, зокрема об`єкта нерухомого майна в якому проживає її сім`я, є ДМР. Через неправомірну бездіяльність відповідачів вона протягом п`яти років позбавлена можливості приватизувати квартиру в якій проживає з 1981 року та сумлінно виконує всі умови договору найму. На її звернення до Департаменту житлового господарства ДМР, спеціаліст роз`яснив їй, що приватизація об`єкта нерухомого майна неможлива до зміни його правового режиму.

Враховуючи викладене, позивачка просила визнати неправомірними дії відповідачів та зобов`язати: Департамент по роботі з активами ДМР підготувати необхідні документи щодо зміни правового режиму об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; Виконком ДМР прийняти рішення про зміну правового режиму приміщення 70 в будинку АДРЕСА_4 з нежитлового приміщення в житлове квартиру загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 29,11 кв.м..

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Суд не може підміняти державний орган, бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Крім того, суд першої інстанції вказав, що об`єкт нерухомого майна перебуває у власності громади міста Дніпра, проте ордер на зайняття 30,47 м.кв. приміщення АДРЕСА_2 , було видано не міською радою, а виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Дніпровська міська рада не є правонаступником виконавчого комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Зміна статусу спірного приміщення можлива була б прийняттям рішення компетентного органу, однак власник майна або уповноважена особа, якому було надано право подавати заяви щодо зміни статусу не звертався до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради. Таким чином, суд вказав, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального ат процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачка просила визнати бездіяльність відповідачів неправомірною та зобов`язати їх вчинити дії, які входять до їх компетенції, а тому такі вимоги є законними та обґрунтованими. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції вказавши, що нею обрано невірний спосіб захисту прав та інтересів, не вказав правильний спосіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що на підставі ордеру №471, виданого виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 з 07 квітня 1976 року є наймачем двокімнатної окремої квартири загальною площею 30,47 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з технічного паспорту від 22 серпня 2012 року на квартиру АДРЕСА_2 , надане ОСОБА_1 приміщення на момент вселення 07 квітня 1976 року, використовувалося, як нежитлове приміщення (майстерня) та в подальшому були виконані роботи з переобладнання та ремонту вказаного нежитлового приміщення у двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м..

З листа КП ЖРЄП Самарського району №118 від 24 січня 2012 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , знаходиться на балансі їх підприємства, наймач ОСОБА_2 ..

Згідно відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення №8/6-832 від 30 грудня 2013 року, квартира АДРЕСА_2 знаходиться на балансі КВ ЖРЄП Самарського району м. Дніпропетровська, але на майно КВ ЖРЄП Самарського району м. Дніпропетровська накладено арешт, який поширюється і на вказану квартиру.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року по цивільній справі №206/2664/14-ц, яке набрало законної сили 20 січня 2015 року, було звільнено з-під арешту, накладеного постановою серії АА №705605 від 17 грудня 2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ Софієнко Д.Г., заставлене майно, належне на праві власності КВ ЖРЕП, а саме: на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1614 від 17 лютого 2014 року, в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні відомості на підставі яких змінено правовий статус нежитлового приміщення на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Самарської районної у місті Дніпропетровську ради №К-50 від 21 червня 2013 року, рішення про зміну правового статусу приміщення (переведення з нежитлового в житлове) приймається виконавчим комітетом міської ради та рекомендовано звернутися до міського голови.

09 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою на ім`я міського голови щодо прийняття рішення про зміну правового режиму нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

Згідно копії відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпровської міської ради №8/5-370 від 01 березня 2016 року про те, що «власник об`єкта нерухомого майна подає заяву до департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради щодо зміни правового режиму відповідного об`єкта нерухомого майна із зазначенням мети подальшого використання об`єкта». ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні дій, необхідних для підготовки проекту рішення виконавчого комітету ДМР щодо зміни правового режиму нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

З відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпровської міської ради №8/5-762 від 13 травня 2016 року вбачається, що «відповідно до розділу І Порядку зміни правового режиму об`єктів нерухомого майна, затвердженого рішенням міської ради від 29 липня 2011 року №7414 «Про Порядок зміни правового режиму об`єктів нерухомого майна», зі змінами, заяву щодо зміни правового режиму подає власник об`єкта нерухомого майна, в даному випадку балансоутримувач цього об`єкта КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР. ОСОБА_1 було відмовлено у зміні правового режиму об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР №19260 від 20 листопада 2018 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні відомості щодо реєстрації права власності за: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Будинок АДРЕСА_4 , в який увійшла квартира АДРЕСА_3 (колишнє нежитлове приміщення-майстерня, поз.1-6) зареєстровано за Місцевою радою на підставі рішення Самарського виконавчого комітету від 17 липня 1990 №336, про що видане реєстраційне посвідчення від 25 липня 1990 та зроблено запис в реєстрову книгу №22 за реєстровим №1190.

Листом КП «ЖГ Самарського району» ДМР повідомляє, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста та на балансі КП «ЖГ Самарського району» ДМР. В інвентарній справі кв. №70 вказана, як нежитлове приміщення.

Відповідно до відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №К-650/1 від 17 квітня 2018 року, питання щодо зміни правового режиму приміщення належить до повноважень Департамент по роботі з активами ДМР.

З відповіді Департаменту по роботі з активами №8/5-1093 від 20 квітня 2018 року вбачається, що взагалі відсутній об`єкт нерухомого майна щодо якого планується зміна правового режиму. КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР квартира АДРЕСА_3 разом з будинком АДРЕСА_4 , була передана до ОСББ «Молодогвардійська-10». ОСОБА_1 запропоновано звернутися до департаменту житлового господарства ДМР для подання заяви щодо приватизації вказаної квартири.

Згідно інформації КП «ЖГ Самарського району» ДМР, за адресою АДРЕСА_4 , нежитлових приміщень у будинку немає.

Судом першої інстанції встановлено, що об`єкт нерухомого майна перебуває у власності громади міста Дніпра, проте ордер на зайняття 30,47 м.кв. приміщення АДРЕСА_2 , було видано не міською радою, а виконавчим комітетом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Дніпровська міська рада не є правонаступником виконавчого комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Зміна статусу спірного приміщення можлива була б прийняттям рішення компетентного органу, однак власник майна або уповноважена особа, якому було надано право подавати заяви щодо зміни статусу не звертався до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вірно вказав, що не може підміняти державний орган, бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачкою не вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Доводи апелянта в скарзі про те, що її позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а також те, що суд першої інстанції вказавши, що нею обрано невірний спосіб захисту прав та інтересів, не вказав правильний спосіб, - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко