СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13861/19

пр. № 2/759/398/21

09 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Волошин А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (03134, м. Київ, вул. Миру, 17) про зобов`язання виплати авторської винагороди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу авторську винагороду за кожен рік використання винаходу - способу одержання 2-аміно-6-трифторометоксибензотіазолу та стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 3250 000 грн.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він з 06.11.2003 по 13.01.2005 працював в ПАТ НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» на посаді хіміка дільниці хімічного синтезу дослідно-впроваджувальної лабораторії та разом з іншими працівниками винайшов ІНФОРМАЦІЯ_3, який відноситься до органічної хімії та на той час був новим, мав винахідницький рівень і був придатний для використання у фармакологічному виробництві. Даний винахід було запатентовано, опубліковано 17.04.2006 року. Наразі позивач дізнався, що ПАТ НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» використовує даний спосіб у комерційних цілях, реалізуючи медичний препарат, виготовлений з використанням винаходу позивача, приблизною вартістю однієї одиниці 2000 грн. Тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом свого права.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог та повідомив, що позивач працював на підприємстві на посаді хіміка спочатку за контрактом з 06.11.2003 по 06.02.2004, а потім за трудовим договором з 31.03.2004 по 14.01.2005. Після 14.01.2002 року позивач не приймав будь-якої участі у впровадженні технології, передбаченої Патентом від 17.04.2006 на винахід № НОМЕР_1 . Також позивач не приймав участі у створенні нової технології (Раціоналізаторська пропозиція № 1 від 21.04.2008 - автор ОСОБА_2 , один з співавторів Патенту № НОМЕР_1), за якою з 2012 року виробляється субстанція ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ніколи не реалізовувалась відповідачем стороннім особам, а тому підрахувати дохід від її реалізації не представляється можливим. До 2012 року завод взагалі не мав можливості випускати лікарський засіб ІНФОРМАЦІЯ_2 через вади технології, яку було запропоновано у Патенті від 17.04.2006 року на винахід № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_3». Також представник відповідача вказує на порушення позивачем строків позовної давності, у зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач заперечив доводи представника відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 54 Конституції, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв"язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 54 Конституції, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Згідно наказу генерального директора ЗАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» № 155-Л від 05.11.2003 ОСОБА_1 було прийнято на посаду хіміка дільниці хімічного сиетезу дослідно-впроваджувальної лабораторії по контракту на період з 06.11.2003 по 06.02.2004.

31.03.2004 між ОСОБА_1 та ЗАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» був укладений трудовий договір.

Згідно наказу генерального директора ЗАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» № 1-О від 10.01.2005 ОСОБА_1 13.05.2005 року звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

В матеріалах справи міститься копія Патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_3» від 17.04.2006 на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ЗАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод».

31.05.2006 року Державним фармакологічним центром був наданий дозвіл на проведення клінічних випробувань з біоеквівалентності препарату ІНФОРМАЦІЯ_2, виробник ЗАТ НВЦ «Борщагівський ХФЗ». Звіт про клінічне дослідження був затверджений на засіданні Науково-експертної ради Державного Фармакологічного центру МОЗ України від 27.05.2010 року.

В матеріалах справи міститься копія реєстраційного посвідчення на лікарський засіб № UA/12163/01/01 від 01.06.2012. Рішення про державну реєстрацію лікарського засобу ІНФОРМАЦІЯ_2 затверджене наказом МОЗ України від 30.05.2012 № 403. Заявник Публічне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод», м. Київ, вул. Миру, 17.

Також в матеріалах справи наявна копія реєстраційного посвідчення на лікарський засіб ІНФОРМАЦІЯ_1 № UA/12233/01/01 від 01.06.2012. Рішення про державну реєстрацію лікарського засобу затверджене наказом МОЗ України від 30.05.2012 № 403. Заявник Публічне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод», м. Київ, вул. Миру, 17.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» право на реєстрацію винаходу (корисної моделі), секретного винаходу (секретної корисної моделі) має винахідник, якщо інше не передбачено цим Законом. Винахідники, які спільно створили винахід (корисну модель), мають однакові права на реєстрацію винаходу (корисної моделі), секретного винаходу (секретної корисної моделі), якщо інше не передбачено угодою між ними.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» право на реєстрацію службового винаходу (корисної моделі) має роботодавець винахідника, якщо інше не передбачено договором. Винахідник подає роботодавцю письмове повідомлення про створений ним службовий винахід (корисну модель) з описом, що розкриває суть винаходу (корисної моделі) достатньо ясно і повно.

Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» право на одержання патенту має відповідно правонаступник винахідника або роботодавця.

Частиною 2 ст. 429 ЦК України передбачено, що майнові права інтелектуальної власності на об`єкт, створений у зв`язку з виконанням трудового договору (контракту), належать працівникові, який створив цей об`єкт, та юридичній або фізичній особі, де або у якої він працює, спільно, якщо інше не встановлено цим Кодексом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із наданих суду доказів, суд не може постановити позитивне рішення про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки такі відповідними належними та допустимими доказами не доведені. Зокрема суду не доведено, що відповідачем використовується винахід згідно Патенту № НОМЕР_1, відсутні докази, що «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» взагалі випускає лікарський засіб "ІНФОРМАЦІЯ_2", відсутні докази, що «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» випускає лікарський засіб "ІНФОРМАЦІЯ_2" із використанням саме зазначеного позивачем винахіду. Відсутні докази, що ІНФОРМАЦІЯ_3, про співавторство якого зазначає позивач, взагалі використовується «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод». Тоді як, строною відповідача надані вагомі контраргументи тому, що до 2012 року «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» не мав можливості випускати лікарський засіб ІНФОРМАЦІЯ_2 через вади технології яку було запропоновано у Патенті № НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_3". Зважає суд також і на пояснення представника відповідача та надані ним докази в частині того, що після звільнення ОСОБА_1 14.01.2005 року останній не приймав участі у впровадженні технології, передбаченої Патентом на винахід № НОМЕР_1 як і не приймав участі у створенні нової технології (раціоналізаторська пропозиція № 1 від 21.04.2008 року - автор ОСОБА_2 , за якою з 2012 року виробляється субстанція ІНФОРМАЦІЯ_1 , що по своїй суті є іншим винаходом аніж "ІНФОРМАЦІЯ_3", який зроблено на базі неефективного.

Зазначив представник відповідача і те, що субстанція ІНФОРМАЦІЯ_1 ніколи не реалізовувалась Публічним акціонерним товариством «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод», у зв"язку з чим і дохід відсутній.

Суд при прийняття цього рішення враховує норми ЦПК України, зокрема в частині надання доказів в підтвердження своїх доводів та неможливість їх збирати самостійно суду. Та зважає на той факт, що позивачем не надано суду примірника таблеток ІНФОРМАЦІЯ_2 та зразок субстанції ІНФОРМАЦІЯ_1 , які б надали можливість через відповідну експертизу визначити за якою технологією були виготовлені субстанція та таблетки.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі є необгрунтованими та недоведеними.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 429 ЦК України, Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» про зобов`язання виплати авторської винагороди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.