Справа №442/6339/21
Провадження №2/442/1339/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

22 вересня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрацію її місця проживання,-

встановив :

12.08.2021 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 та надати ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації її проживання: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову, вказує на те, що 26 травня 2012 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі у них народився син - ОСОБА_4 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2015 року шлюб між нами розірвано.

20 січня 2017 року вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені Серії НОМЕР_1 від 20.01.2017 р.

В січні 2018 року, вона за згодою відповідача, на підставі ст. 148 СК України, змінила прізвище їхнього сина на своє, і отримала повторне Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 06.01.2018 року, згідно якого вбачається, що прізвище їхнього сина - ОСОБА_3 .

Від народження і по сьогоднішній день, син та вона зареєстровані в АДРЕСА_2 , яка належить її матері ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності від 07.07.2006 року, р.№ НОМЕР_3 .

Останній раз, коли вона бачила відповідача - це був той день, коли він надавав свою згоду на зміну прізвища їхньої дитини в Дрогобицькому міському відділі ДРАЦС, а саме 06.01.2018 року. З того часу відповідача більше не бачила, він жодного разу з нею не зв`язувався, з дитиною не бачився, жодної участі у вихованні дитини не брав, грошей на утримання сина не надавав.

Не зважаючи на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2015 року по справі № 442/2450/15-ц судом було присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітнього сина, в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно, починаючи з 01.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, вона ніколи не пред`являла цей виконавчий лист до виконання у зв`язку із тим, що відповідач виявився «неблагополучною» людиною, отримав судимість за вчинення ряду злочинів, і вона не хотіла, щоб він хоч якимось чином ніс свій негативний вплив на розвиток і виховання їхнього сина. Власне це і було підставою, чому у 2018-му році вона змінила прізвище дитини на своє.

24 березня 2021 року згідно Договору купівлі-продажу квартири Серії НМС 563865 від 24.03.2021 року вона купила квартиру АДРЕСА_1 .

04 червня 2021 року уклала шлюб з ОСОБА_8 . У шлюбі у неї народилася друга дитина у зв`язку з чим у неї виникла необхідність зареєструвати своє місце проживання та місце проживання її сина у новій двохкімнатній квартирі.

Вона неодноразово зверталась до органів реєстрації, але змінити навіть своє місце реєстрації, без зняття з реєстрації її сина, та зареєструвати їх обох у своїй новій квартирі в м. Коломия, без згоди відповідача, вона не може. Відповідач відмовляється надати згоду для реєстрації дитини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача - адвокат Гирич О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Предтавник Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради - Яким І.С. щодо задоволення позову не заперечив, вважає, що це буде відповідати інтересам дитини та жодним чином не порушить її права.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що 26 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №174 згідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 від 26 травня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2015 року у справі №442/2455/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_1 від 20.01.2017 р., 20 січня 2017 року позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » і відповідно змінила прізвище сина на ОСОБА_3 , про що отримала Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 06.01.2018 року.

Згідно Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 04.06.2021, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Позивачка та її неповнолітній син зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить матері позивача ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності від 07.07.2006 року, р.№ НОМЕР_3 .

Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Обідняк І.В. 24.03.2021, ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 4 статті 29 ЦК України, передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України, передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на вік ОСОБА_3 (8 років), його прихильність до матері, потребу насамперед материнського догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд), наявність у неї постійного стабільного доходу, власного житла, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини».

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016р. №207, передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що слід надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації його матері, а саме: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позов задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Надати ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації її проживання: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду через суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 23.09.2021.

Суддя А.П. Хомик