_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3981/21
УХВАЛА

23.09.2021 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позовної заяви до 3000,00 гривень. Визнати недійсними електронні торги, проведені 05 травня 2021 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого іпотечного майна (реєстраційний номер лота №456615), а саме: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 537087, проведених 05 травня 2021 року Державним підприємством «Сетам» з реалізації арештованого іпотечного майна (реєстраційний номер лота №456615), а саме: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки: шестикімнатної квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота №456615), складений 14 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем. Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 18.05.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І., зареєстроване в реєстрі за №914. Витребувати квартиру, загальною площею 210,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_3 та передати її у власність ОСОБА_1 . Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 02.08.2021 року позовну заяву будо залишено без руху у зв`язку з неповною сплатою судового збору та відсутністю підстав для зменшення його розміру.

Одночасно з подачею позову, представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить; накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_3 та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користу вання та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій. Заборонити ОСОБА_3 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.08.2021 року у задоволенні заяви позивача було відмовлено.

На виконання вимог даної ухвали суду від 02.08.2021 року, 20 серпня 2021 року представником позивача було надано на адресу суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 11 982,00 гривень.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 04.10.2021 року.

22 вересня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді, в якій остання зазначає те, що довгий час у провадженні судді Куриленко О.М. перебувала скарга ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича подана в рамках розгляду справи № 520/16369/13-ц.

Зазначає, що на неодноразові звернення представника скаржника з проханням розглянути заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та призначити скаргу до розгляду у судовому засіданні, суддя Куриленко О.М. повідомляла, що не може призначити скаргу до розгляду, оскільки матеріали цивільної справи №520/16369/13-ц перебували в суді апеляційної та касаційної інстанції, у зв`зку з чим, було повідомлено, що скарга на дії приватного виконавця буде розглянула лише після того, як будуть повернуті матеріали справи до суду першої інстанції.

Представник позивача вважає, що внаслідок таких дій головуючого судді по справі, ОСОБА_1 була позбавлена можливості захистити свої права, зокрема вчасно оскаржити оцінку майна, визначену в рамках виконавчого провадження №58790513, що призвело до реалізації майна боржника за ціною, що суттєво занижена та не відповідає реальній вартості та незаконного позбавлення права власності Позивача.

Представник позивача також вважає, що суддя Куриленко О.М. не може продовжувати розглядати справу № 947/23372/21, оскільки саме через те, що суддею не було вчасно розглянуто подану ОСОБА_1 скаргу на дії та рішення приватного виконавця, стала можлива подальша реалізація майна ОСОБА_1 з грубими порушеннями норм чинного законодавства, що призвело до ініціювання інших спорів, зокрема: про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (справа № 947/16551/21); про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 947/23372/21).

Крім того, на думку представника позивача, в судді вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин та сторін, суддя не може розглядати справу об`єктивно та неупереджено, виходячи з принципів верховенства права та рівності учасників процесу, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи та що прямо суперечить ст. 36 ЦПК України.

Згідно частин 1-3 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частинами 7 та 8 вказаної статті передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про необґрунтованості заявленого відводу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/16369/13-ц за позовом Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про звернення про стягнення боргу за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення договору іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року позов Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» було задоволено. Звернуто стягненім на предмет іпотеки - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 210,2 кв.м. в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту №112.87^92000 від 22 січня 2007 року в сумі 775053 грн. 52 коп. та застосовано спосіб реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної- на праві власності ОСОБА_1 у межах процедури виконавчого провадження з. дотриманням вимог ст.38 Закону України «Про іпотеку». Відстрочено виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнути з ОСОБА_4 та з ОСОБА_1 На користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1720 грн. 50 коп. з кожного. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору (кредиту розірваним, договору іпотеки - припиненим.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 року по цивільній справі № 520/16369/13-ц апеляційну скаргу ОСОБА_4 було відхилено. Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року, виключивши із резолютивної частини рішення посилання на відстрочку виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В інший1 частині рішення залишене без змін.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2017 року по цивільній справі № 520/16369/13-ц, відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №0 від 22.01.2008 року у розмірі 96966,53 доларів США.

16.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист, яким

звернуто стягнення на предмет іпотеки - на квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 210,2 кв.м. в тому числі житловою 115,4 кв.м., що належить

ОСОБА_1 в рахунок погашення загальної заборгованості за договором споживчого кредиту

№0 від 22 січня 2007 року в сумі 775053 грн. 52 коп. та застосувати спосіб реалізації

нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належної на

праві власності ОСОБА_1 у межах процедури виконавчого провадження з

дотриманням вимог ст.З8 Закону України «Про іпотеку».

17 червня 2020 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу

Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про опис та арешт майна (коштів)

боржника від 22,01.2020 року у виконавчому провадженні № 58790513. Визнати неправомірною

та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова

Георгія Володимировича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта

господарювання для участі у виконавчому провадженні від 16.04.2020 року у виконавчому

провадженні № 58790513. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого

округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича по проведенню оцінки майна,

визначеної у «Звіті про незалежну оцінку квартири, загальною площею 210,2 кв.м.,

розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить

ОСОБА_1 », дата складання звіту 04.05.2020 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності

суб`єктом господарювання ПП «Брокбізнесконсалт» та підписаному директором ПП

«Брокбізнесконсалт» ОСОБА_7 та оцінювачем ОСОБА_6 . Визнати протиправною

оцінку майна, визначену у «Звіті про незалежну оцінку квартири, загальною площею 210,2

кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить

ОСОБА_1 », дата складання звіту 04.05.2020 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності

суб`єктом господарювання ПП «Брокбізнесконсалт» ОСОБА_7 та оцінювачем

ОСОБА_8 .

Ухвалою судді від 19.06.2020 року скаргу було прийнято до провадження суду,

призначено судове засідання на 15.07.2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про

зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення передачі на реалізацію

нерухомого майна було відмовлено в повному обсязі.

Слід зазначити, що цивільна справа №520/16369/13-ц 06.07.2020 року була надіслана до

Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення від

23.02.2015 року, 23.04.2021 року була повернута до суду та одразу за запитом була надіслана до

Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до наданої довідки з архіву суду 14.07.2020 року, в якій повідомляється, що

цивільна справа № 520/16369/13 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про

стягнення заборгованості - 06.07.2020 року була надіслана до Одеського апеляційного суду і

станом на 14.07.2020 року до архіву суду не повернута.

Таким чином, оскільки рішення у вказаній справі було оскаржено в апеляційному

порядку, скаргу ОСОБА_1 не було розглянуто.

Судом також встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.07.2020 року

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_9 Насрі на

ріщення Київського районного суду м .Одеси від 23 лютого 2015 року повернуто

ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в

Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного суду від 18 листопада 2020 року було відкрито касаційне

провадження у справі № 520/16369/13-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Згодом, ухвалою Верховного суду від 14 червня 2021 року у задоволенні клопотання

ОСОБА_9 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , подану представником

ОСОБА_11 , про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від

23 лютого 2015 року та Ухвали Одеського апеляційного суду від 15 липня 2020 року було

відмовлено.

Разом з тим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.07.2020 року було відкрито

апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду від 17.12.2019 року (суддя Луняченко В.О.) про встановленая способу виконання рішення. :

Крім того, ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року про заміну сторони виконавчого провадження також оскаржила її в апеляційному порядку

Таким чином, цивільна справа № №520/16369/13-ц з 06.07.2020 року перебувала в Одеському апеляційному суді та Верховному Суді та до теперішнього часу не повернута.

31 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким: визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути Відповідачів на користь Позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 01.06.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено

справу для розгляду в порядку спрощеного провадження на 07.07.2021 року.

03.08.2021 року в ході розгляду вищевказаної справи, судді стало відомо, що рішення

Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 520/16369/13 за позовом ПАТ

«Укрсиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості набрало законної сили, у

зупиненні його дії відмовлено ухвалою Верховного суду від 14.06.2021 року.

У зв`язку з наведеним у судовому засіданні 03.08.2021 року сторонам було повідомлено про

дату та час розгляду скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець

виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Акціонерне

товариство «УкрСиббанк» на дії та рішення приватного виконавця, а саме на 12.08.2021 року о

14:15 годин.

Таким чином, суд був позбавлений можливості розглядати скаргу ОСОБА_1 , оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 року оскаржувадося в апеляційній та касаційній інстанції.

Вказані обставини викликали у ОСОБА_1 сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді, оскільки тривалий час справа не призначалась до розгляду саме у зв`язку з відсутністю матеріалів цивільної справи № 520/16369/13-ц, у зв`язку з чим 12.08.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відвід судді.

Ухвалою суду від 12.08.2021 року у задоволенні заяви представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді було відмовити в повному обсязі.

Разом з цим, з урахуванням обставин що склалися, з метою дотримання балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також для унеможливлення обставин які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи суддею було заявлено самовідвід по вказаній справі, передано справу № 520/16369/13- ц за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Київського районного суду м. Одеси, в порядку передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

В подальшому, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., від 13.09.2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича було залишено без задоволення.

Крім того, суд зауважує, що не заслуговують на увагу доводи відносно зацікавленості судді у швидкому розгляді справи, оскільки даний позов був поданий ще з 30.07.2021 року, провадження по справі було відкрито 06.09.2021 року та призначено судове засідання на 04.10.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України гарантується захист прав і свобод людини і громадянина судом.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожному гарантується захист прав, свобод та інтересів кожного гарантується незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до положень частини 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вивчивши підстави відводу, викладені в заяві, суд приходить до висновку, що вказані мотиви та підстави не встановлені, спростовуються матеріалами справи, та взагалі не передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України, а тому задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Дослідивши обставини, зазначені представником позивача про відвід, суд прийшов до висновку, що заява про відвід не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а в ній викладені лише припущення щодо упередженості головуючого по справі. Незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першої статті 33 цього Кодексу.

Оскільки у заяві про відвід судді не наведено інших обставин для відводу, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, то суддя доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

На підставі наведеного заява про відвід підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Відповідно до ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати відвід, заявлений представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні - необґрунтованим.

Передати заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України.

Провадження у справі на час рпозгляду вказаної заяви зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.