головуючий у суді І інстанції Арапіна Н.Є.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою за участю заінтересованої особи Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивував тим, що 16 жовтня 2014 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заяву ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа задоволено: видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року по справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість в розмірі 332 965,11 грн, а також витрати пов`язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 3 729,65 грн та 243,60 грн судового збору.

16 березня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заяву АТ "Альфа-Банк", місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду задоволено: замінено стягувача - ПАТ "Укрсоцбанк" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) його правонаступником - АТ "Альфа-Банк" (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) по виконавчому листу № 755/25532/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 3 листопада 2014 року.

29 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижик Андрієм Павловичем прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пред`явленням виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У зв`язку з наведеним просив виконавчий лист № 755/25532/14-ц, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 3 листопада 2014 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року по справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості в розмірі 332 965,11 грн, а також витрат, пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в сумі 3 729,65 грн та 243,60 грн судового збору визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи АТ "Альфа-Банк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю.

Виконавчий лист № 755/25532/14-ц, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 3 листопада 2014 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року по справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість в розмірі 332 965,11 грн, а також витрат пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в сумі 3 729,65 грн та 243,60 грн судового збору визнано таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду представник АТ "Альфа-Банк" - адвокат Мартиненко В.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що заяву боржника про визнання виконавчого листа у справі №755/25532/14-ц таким, що не підлягає виконанню, АТ "Альфа-Банк" не отримало, що позбавило АТ "Альфа-Банк" можливості ознайомитися із доводами позивача щодо підстав визнання виконавчого листа №755/25532/14-ц таким, що не підлягає виконанню, оцінити докази та документи, які подані для підтвердження заявлених вимог, а також своєчасно подати заперечення щодо змісту заяви, тобто належним чином реалізувати свої процесуальні права, передбачені, зокрема, ст.182 ЦПК України.

Зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні вдався до однобічного врахування вибіркових положень ЦПК України на користь позивача, не взяв до уваги релевантну судову практику із досліджуваних питань та спірних правовідносин.

АТ "Альфа-Банк" заперечує проти доводів ОСОБА_1 про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є пропущеним, оскільки за змістом ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У п. 1 ч. 4 указаної статті передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Положеннями ч. 5 ст. 37 указаного Закону також передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Із дати повернення строк пред`явлення виконавчого листа до виконання розпочинає свій перебіг заново. Тому трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 755/25532/14-ц повинен обчислюватись з моменту прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувану. Враховуючи, що виконавчий лист № 755/25532/14-ц повернутий 26 грудня 2016 року, тому він міг бути пред`явлений до виконання до 26 грудня 2019 року.

Вказує, що відмова приватного виконавця Чижика А.П. у червні 2018 року у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/25532/14-ц з огляду на те, що сплив строк його пред`явлення до виконання, є неправомірною та суперечить вимогам законодавства. Стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання у межах строків пред`явлення його до виконання.

Наголошує на тому, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах трирічного строку, встановленого ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа№755/25532/14-ц до виконання перервано 29 травня 2018 року у зв`язку з пред`явленням приватному виконавцю Чижику А.П. такого виконавчого листа до виконання.

Вказує, що після пред`явлення виконавчого документа до виконання приватному виконавцю Чижику А.П. (попри прийняте ним неправомірне рішення за наслідками розгляду заяви АТ "Альфа-Банк"), трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервано, з моменту пред`явлення перебіг строку розпочався заново, тобто до 29 травня 2021 року.

Відтак, на момент винесення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. постанови про відкриття виконавчого провадження №63431247 з примусового виконання виконавчого листа №755/25532/14-ц, строк вказаного виконавчого документа до виконання стягувачем не пропущено.

Вважає, що оскільки строк пред`явлення виконавчого листа №755/25532/14-ц до виконання був перерваний, то винесення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А.М. 27 жовтня 2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження №63431247 з примусового виконання виконавчого листа №755/25532/14-ц здійснено в межах пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме до 29 травня 2021 року.

20 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що у заявника є належний доказ того, що АТ "Альф-банк", в супереч тому, що вказує в своїй апеляційній скарзі, отримало заяву про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню - 23 березня 2021 року. Належний доказ, це оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ "Альфа-банк". На даному оригіналі доказу про вручення, стоїть підпис відповідальної особи АТ "Альфа-банк" - та вказане прізвище відповідальної особи - ОСОБА_2 . Зазначає, що цей оригінал доказу ОСОБА_1 приєднав для Київського апеляційного суду до даного відзиву, а для АТ "Альфа-банк" копію.

Таким чином вказує, що АТ "Альфа-банк" отримав заяву про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню 23 березня 2021 року.

Вважає правильним та законним висновок суду першої інстанції про те, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказує, що стягувач не скористався своїм правом, наданим йому Законом України "Про виконавче провадження", та не оскаржив повідомлення та рішення приватного виконавця Чижика А.П. про повернення виконавчого документу відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" в судовому порядку в десятиденний термін. Тому те, що 26 грудня 2017 року закінчився річний термін пред`явлення виконавчого листа до виконання, не потребує доказування.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну адресу (а.с. 223-224).

3 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від заявника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 241).

16 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання від представника АТ "Альфа-Банк" - адвоката Галдецького Я.А.

В обґрунтування клопотання представник АТ "Альфа-Банк" вказує на те, що у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, по справі яка буде розглядатись в режимі відео конференції, останній не має можливості забезпечити участь по даній справі.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву до неї, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив із того, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа задоволено, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року по справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість в розмірі 332 965,11 грн, а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 3 729,65 грн, та 243,60 грн судового збору (а.с. 18).

На підставі даного рішення суду, 16 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/25532/14-ц було винесено ухвалу про видачу виконавчого листа у вказаній справі та передачі його стягувачу.

14 серпня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Голубець Н.М., було відкрито виконавче провадження на підставі заяви та виконавчого листа від стягувача та накладено арешт на все моє майно.

26 грудня 2016 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Голубець Н.М., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п. 7, ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження".

29 травня 2018 року приватним виконавцем Чижиком А.П. було розглянуто звернення стягувача про відкриття виконавчого провадження та стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, саме відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-УІІІ "Про виконавче провадження" по причині пропущеного 26 грудня 2017 року встановленого Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" річного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

16 березня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк", місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду задоволено, замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) його правонаступником - Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) по виконавчому листу №755/25532/14-ц, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 03 листопада 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 332 965, 11 грн, а також витрат, пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в сумі 3 729, 65 грн, та 243, 60 грн судового збору (а.с. 52-55).

20 травня 2021 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року залишено без змін (а.с. 131-137).

27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Бурко А. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63431247 від 27 жовтня 2020 року з накладенням арешту на все майно боржника.

Як вбачається із матеріалів цієї справи, заявник просив визнати виконавчий лист №755/25532/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 3 листопада 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

В той же час, чинне законодавство передбачає випадки, за яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11, у яких зокрема зазначено наступне.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Заявник у цій справі просить визнати виконавчий лист № 755/25532/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 03 листопада 2014 року таким, що не підлягає виконанню саме з тих підстав, що виконавчий лист пред`явлення до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

На підтвердження заявлених вимог заявником надано суду повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 травня 2018 року, відповідно до якого спірний виконавчий лист повернуто у зв`язку з пред`явленням виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (а.с. 167), довідку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурка Арсена Мохаммед (а.с. 168-170). Крім того, заявник посилається на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року, якою було визнано неправомірними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського управління юстиції Голубець Н.М. щодо не зняття арешту зі всього майна боржника ОСОБА_1 , яке було накладено в рамках виконавчого провадження ВП №48431219 при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу; скасовано обтяження, накладені в межах виконавчого провадження №48431219 у виді арешту рухомого майна, зареєстрованого від 17 серпня 2015 року за №15465674 реєстратором Новейко - Вадіс О.Г. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника, видане заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського управління юстиції Голубець Н.М. (а.с. 171-174).

Суд першої інстанції визнав наведені докази достатніми для задоволення заяви боржника, однак колегія апеляційного суду не може погодитись з таким висновком, зробленим без урахування вимог Закону та обставин справи.

За містом ч.1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, станом на 16 жовтня 2014 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Встановлено, що вперше виконавче провадження №48431219 за виконавчим листом №755/25532/14-ц було відкрито 14 серпня 2015 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, станом на 16 жовтня 2014 року) строк здійснення виконавчого провадження був обумовлений необхідним строком для проведення державним виконавцем виконавчих дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме до: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов`язаний був провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Таким чином, з часу відкриття виконавчого провадження 14 серпня 2015 року до повернення виконавчого документу стягувачу 26 грудня 2016 року виконавчий документ перебував на виконанні у виконавця більше року.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до указаної норми Закону (у редакції, станом на 16 жовтня 2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, стягувач мав право повторно подати виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тобто протягом одного року.

Разом з тим, на час повернення виконавчого документа стягувачу набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" у новій редакції, відповідно до якої строки пред`явлення виконавчих документів до виконання врегульовано статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Положенням п. 7 Розділ XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII застережено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За змістом ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, яка діяла на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа №755/25532/14-ц стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У п.1 ч.4 цієї статті передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення виконавчого провадження і не тягне наслідків у виді неможливості розпочати його знову та не позбавляє права стягувача повторно звернутися до відповідних органів за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Із дати повернення строк пред`явлення виконавчого листа до виконання розпочав свій перебіг заново. Трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №755/25532/14-ц повинен обчислюватись з моменту прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як вбачається із матеріалів справи виконавчий лист №520/8092/15-ц був повернутий стягувачу 26 грудня 2016 року, таким чином вказаний виконавчий лист міг бути повторно пред`явлений до виконання до 26 грудня 2019 року.

Отже, відмова приватного виконавця Чижика А.П. у червні 2018 року у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/25532/14-ц з підстав спливу строку його пред`явлення до виконання, суперечить вимогам законодавства, оскільки стягувач пред`являв виконавчий лист до виконання у межах строків пред`явлення його до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру. Із указаного Реєстру вбачається, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 755/16161/20 (провадження № 61-2820св21) було залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, якими було відмовлено у задоволені його скарги про визнання неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурки Арсена Мохаммеда щодо відкриття виконавчого провадження №63431247 від 27 жовтня 2020 року та накладення арешту на все його майно.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема у наведеній справі між тими самими сторонами: боржником ОСОБА_1 та стягувачем АТ "Альфа-Банк", з приводу правомірності відкриття виконавчого провадження на підставі виданого 16 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/25532/14-ц виконавчого документа щодо виконання рішення від 20 травня 2014 року Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитом у сумі 332 965,11 грн встановлені обставини, які є преюдиційними для цієї справи.

Зокрема, суди у наведеній справі дійшли висновку, що виконавчий документ після його повернення 26 грудня 2016 року та 29 травня 2018 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ "Альфа Банк" грошових коштів, міг бути пред`явлений стягувачем протягом трьох років, тобто у строк до 26 грудня 2019 року (після повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що майно боржника не розшукано протягом року) та до 29 травня 2021 року (після повернення повторно поданого виконавчого документу у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання).

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у судовому рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 766/8646/18 (провадження № 61-2838св21).

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист №755/25532/14-ц до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, а тому помилково визнав доведеними підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не можуть бути також враховані доводи боржника про необхідність застосування судами положень статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999, оскільки зазначена стаття не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зокрема, статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року визначено наслідки завершення виконавчого провадження та зазначено підстави закінчення виконавчого провадження, до яких застосовуються положення цієї статті. Оскільки, серед підстав, наведених у вказаній статті, відсутнє повернення виконавчого документу стягувачеві у зв`язку з тим, що майно боржника не розшукано протягом року, відтак, посилання заявника на необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року є необґрунтованими.

Посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 409/4751/12 (провадження № 61-41979св18), у якій зазначено, що якщо стягувачу вже відмовлено у відкритті виконавчого провадження по причині пропуску річного терміну пред`явлення виконавчого документу, то вже на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання положення статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" у новій редакції не застосовуються, є безпідставним, оскільки такого висновку суд касаційної інстанції виходив з обставин справи, які не є подібними з обставинами цієї справи.

Пункт 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом від 02 червня 2016 року. Так, Закон № 1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року, а виконавчий документ перебував на виконанні у виконавця до 26 грудня 2016 року. Тому до спірних правовідносин мають застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, оскільки після набрання чинності цим Законом виконавчі дії уже продовжували здійснюватися відповідно до цього Закону у новій редакції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала суду помилкова, і підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба