Номер провадження: 22-ц/813/9524/21
Номер справи місцевого суду: 503/1430/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 лютого 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

До суду звернувся АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.02.2011 року в розмірі 27 696,06 грн. станом на 14.09.2020 р. та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви від 24.02.2011 р. підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт, зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, у розмірі 3 000 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав - відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови кредитного договору, а тому станом на 14.09.2020 року має заборгованість 27 696,06 грн., з яких:

19 413.40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.:

19 413.40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

1, 00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

6 840,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

1 292,24 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

150,1 грн. - нарахована пеня;

1, 00 грн. - нараховано комісії.

Короткий зміст заочного рішення першої інстанції:

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04 лютого 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, в розмірі 20 705,64 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 571,45 грн.

Стягуючи заборгованість в розмірі 20 705,64 грн районний суд виходив з того, що заборгованість за тілом кредиту становить -19 413 грн, а сума 3% від простроченої суми кредиту складає 1 292,24 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Крилова ОЛ. подала до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатнє дослідження дійсних обставини справи, просить суд скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04.02.2021 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6 840,42 грн, та задовольнити вимоги банку у цій частині, стягнути з відповідача судові витрати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував погоджений сторонами розмір відсотків за користування кредитом 3,0% на місяць, зазначений в Довідці про умови кредитування від 24.02.2011 р., підписаній відповідачем. Одночасно з розміром відсотків сторонами також було погоджено розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним, нарахування пені ((ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); і штрафу 500грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Також посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 4 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц провадження 61-47353св18, постанові від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17, відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог з стягнення заборгованості за процентами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.02.2011 року підписав анкету-заяву 200905389 (а.с. 13).

В анкеті-заяві зазначені персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, дата народження, ідентифікаційний номер, реквізити паспорту, адреса місце проживання, сімейний стан, соціальний статус, розмір місячної заробітної плати, наявність кредитів у банках, наявність нерухомості, дата та підпис. Разом з тим у анкеті-заяві зазначений кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн.

Матеріали справи містять довідку про умови кредитування 200775102 від 24.02.2011 р., підписану відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів тощо (а.с. 14).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими тілом кредиту та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.02.2011 року шляхом підписання заяви-анкети, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 12 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 89 ЦПК України зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. (п. 1 та 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача заборгованість за простроченими відсотками складає 6 840,42 грн.

Відсутність заборгованості чи її наявність у іншому розмірі відповідач суду не довів.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що сторонами при укладенні Кредитного договору досягнути усі істотні умови договору. До суду першої інстанції була надана довідка про умови кредитування 200775102 від 24.02.2011 р., підписана відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості тощо. В кінці довідки зазначено: «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)».

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на:

-встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства);

-договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6 840,42 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд неповно дослідив обставини справи в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Районний суд, вказуючи на те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами. Однак, такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписана відповідачем, містить базову відсоткову ставка за користування кредитом 3.0% на місяць.

Суд першої інстанції всупереч положенням ст. 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.

Отже, районний суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає частковому скасуванню із ухваленням нового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Судовий збір

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн., за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 04 лютого 2021 року стягнуто з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 571,45 грн.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, присудженню з відповідача на користь АТ «ПриватБанк» підлягає судовий збір в сумі 5 255 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 лютого 2021 року скасувати в частині відмови позовних вимог щодо заборгованості за відсотками та прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість в розмірі 6 840 грн. (шість тисяч вісімсот сорок гривень) 42 коп. (сорок дві копійки).

В решті рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 5 255 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14.12.2021 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В.Цюра