ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 644/1905/18

провадження № 22 - ц/818/6029/21

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року в складі судді Матвієвської Г.В.,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 17211,13 грн., водовідведення за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 9905,48 грн., індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн., а всього в сумі 31606,62 грн., судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста i негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Оскільки відповідачі не сплачували за отримані послуги у них утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того посилаючись на ст. 625 ЦПК України, у зв`язку з простроченням відповідачами сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, просив стягнути суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року позов комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь комунального підприємства «Харківводоканал» (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, ) заборгованість у розмірі 31606 грн. 62 коп. в тому числі: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 17211,13 грн., водовідведення за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 9905,48 грн., індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат( а.с. 35-36).

Заочне рішення суду мотивоване тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , i є споживачами КП «Харківводоканал» шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_5 . Відповідачі не сплачували за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим утворилась заборгованість: 17211,13 грн. - за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року; 9905,48 грн. - за послуги водовідведення за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018, 3685,19 грн. - індекс інфляції; 804,82 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього в сумі 31066,62 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача на підставі статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

ОСОБА_5 не погодившись з заочним рішенням суду подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду від 17.05.2018 та відмовити у задоволенні позову КП «Харківводоканал», просить також застосувати строки позовної давності до позовних вимог КП «Харківводоканал», якщо апеляційний суд дійде висновку про необґрунтованість його апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його належним чином не повідомлено про розгляд справи, повідомлення, які містяться в матеріалах справи повернулись з позначкою « з інших причин невручення повідомлення», отже йому як учаснику процесу не вручено особисто повістку, тому він не мав змоги з`явитися в судове засідання, подати заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог КП « Харківводоканал», а також не подав зустрічного позову про зменшення позовних вимог, оскільки з зазначеній квартирі, де є зареєстрованим з 2000 року. Так, його мати, яка теж є відповідачем по справі, неодноразово зверталась до КП « Харківські теплові мережі» з проханням перерахунку комунальних платежів, оскільки в квартирі з 6 зареєстрованих осіб проживають лише три з них. Зазначає, що договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з КП «Харківводоканал» він не укладав, отже між ним та позивачем не має ніяких зобов`язань. Крім того позовні вимоги КП « Харківводоканал» виходять за межі строків позовної давності, а саме стягнення за період з 01.08.2012 по 28.03.2015. Просить застосувати позовну давність до вимог позивача, з тих підстав, що він не був належним чином повідомлений про слухання справи, отже не мав можливості подати до суду заяву про застосування позовної давності.

Надійшов відзив на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал», в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу встановити неможливо, через що зобов`язання зі сплати наданих послуг є солідарним. Щодо доводів апелянта стосовно відсутності між сторонами договірних відносин зазначає, що на виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 за № 9. Позивач щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує відповідачам укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутись, та перелік документів, що необхідні, однак з боку позивачів жодних дій спрямованих на укладення договору не здійснено. Разом с тим, договір між сторонами уважаться укладеним, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії , а саме,позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач в свою чергу приймає ці послуги. Зазначає, що оскільки відповідач зареєстрований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , то є споживачами КП «Харківводоканал», його доводи стосовно його не відсутності за місцем проживанням з 2000 року та не користуванням з цього часу послугами позивача не підтверджені належними доказами, отже не обґрунтовані. Стосовно солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за надані ним послуги, вказує на те, що послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, та встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. Щодо строків позовної давності заперечує, оскільки уважає, що Цивільним кодексом України окремою підставою для припинення зобов`язань сплив позовної давності не визнається, крім того позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін по справі, зробленою до винесення судом рішенням. Уважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзив на неї в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , i є споживачами КП «Харківводоканал» шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_5 ( а.с. 4-5, 20-23).

Як вбачається, зі зведених карток абонента В + К (окремо), за особовим рахунком № НОМЕР_5 , за яким закріплена адреса: АДРЕСА_1 , у відповідачів існує заборгованість з централізованого водопостачання за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 17211,13 грн., водовідведення за період з 01.08.2012 року по 28.02.2018 року в розмірі 9905,48 грн., індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн., а всього в сумі 31066,62 грн. ( а.с. 5-12).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189 VIІI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2189 VIIІ житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 VIIІ).

Відповідно до абзацу 13 частини першої ст.1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон № 1875-IV), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пунктів 5, 10 ч.3 ст.20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до зазначених норм та за змістом Закону № 1875-IV зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Статтею 67 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК України) встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-ІІІ від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 5 ст. 13 Закону № 2189-VIII передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

На виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 за № 9.

Договір між споживачами є публічним та уважається укладеним, незважаючи на відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме КП «Харківводоканал» зі своєї сторони надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу приймають ці послуги.

Положеннями статтей 525, 526, 530 ЦК України, встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Згідно статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з таких підстав.

Повістка-повідомлення про розгляд справи, призначений на 17 травня 2018 року, була направлена ОСОБА_1 , за адресою зазначеною в позовній заяві, зокрема: АДРЕСА_1 , проте вона повернулася до суду із позначкою причин повернення - «інші причини, які не дали змоги виконати обов`язок, щодо пересилання поштового повідомлення» (а. с. 31).

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено статтями 128, 130 ЦПК України.

Частиною 2 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною 5 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №296/9824/19 (провадження №61-13685св20).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням вимог статей 128, 130 ЦПК України.

Отже, 17 травня 2018 року суд першої інстанції розглянув справу по суті та ухвалив заочне рішення за відсутністю даних про належне повідомлення ОСОБА_1 .

Тобто, суд першої інстанції порушив право відповідача знати про час і місце судового засідання, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не був належним чином повідомлений, у зв`язку з чим не мав можливості подати заяву про застосування до позовної давності до вимог позивача, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ухвалено заочне рішення.

ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності, однак зазначена заява викладена ним в апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, те, що відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для розгляду апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Зазначений висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року справа № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ( а.с.1).

Суд першої інстанції при визначенні розміру та періоду нарахувань виходив з відомостей, зазначених у розрахунках, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. Проте ухвалив рішення про стягнення з відповідачів за період з 01 серпня 2012 року по 28 лютого 2018 року суми заборгованості, у розмірі 31606,62 грн, тобто поза межами позовної давності про застосування якої заявлено ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення суду від 17.05.2018.

За таких обставин, з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 28 березня 2015 року по 28 березня 2018 року в розмірі 12 447, 68 грн.

Разом с тим розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції, який міститься в матеріалах справи, складений позивачем за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, тобто у межах позовної давності та становить відповідно: індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн. ( а.с. 9-12).

З огляду на викладене, судова колегія уважає, що з відповідачів належить стягнути суму з заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 28 березня 2015 року по 28 березня 2018 року в розмірі 12 447, 68 грн., індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн.

У зв`язку з вищенаведеним судова колегія відхиляє заперечення позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо неможливості застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Заперечення апелянта щодо відсутності підстав для стягнення з нього заборгованості, оскільки він не проживає в спірній квартирі з 2000 року, є необґрунтованими, з таких підстав.

Згідно із відомостями відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2018 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 01.03.1995( а.с. 20).

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV( надалі Закон № 1382-IV). Цим законом введений режим реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою.

Згідно ст. 3 Закону № 1382-IV місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання (ст. 6 Закону). Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов`язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування (ст. 8 Закону № 1382-IV).

Таким чином, постійним місцем проживання є місце реєстрації (прописки) особи.

Апелянт не заперечує факту реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно вказує на те, що не проживає за нею з 2000 року, однак ним не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього факту.

Крім того посилання відповідача в апеляційній скарзі, на те, що його мати, яка є відповідачкою по цій справі, зверталась до КП « Харківські теплові мережі» з клопотаннями про перерахування нарахувань за комунальні послуги на трьох осіб, оскільки інші три зареєстровані особи, не проживають разом з нею за вищезазначеною адресою, по-перше не підтверджені належними доказами, по-друге, не мають значення для вищезазначеної справи, оскільки позивачем по цій справі є КП «Харківводоканал».

З огляду на вищевикладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо неможливості стягнення з нього заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, з підстав з його відсутності за вищезазначеною адресою з 2000 року, як необґрунтовані. Крім того апелянт не був позбавлений можливості відповідно до п. 7 п. 16 типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, подати заяву про зменшення розміру плати за послуги.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення солідарної заборгованості з нього, оскільки він не проживав в спірній квартирі, судова колегія відхиляє з вищевикладених підстав недоведеності відповідачем та не надання належних доказів щодо мешкання за іншою адресою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з КП «Харківводоканал» він не укладав, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Крім того, доказів укладання відповідного договору з КП «Харківводоканал» та сплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за іншою адресою матеріали справи також не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм процесуального права, з ухваленням нової постанови, яким позовні вимоги КП «Харківводоканал» задовольнити частково, стягнувши з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за період з 28 березня 2015 року по 28 березня 2018 рік у розмірі 16 937 грн. 69 коп., в тому числі: 12 447, 68 грн. заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, індекс інфляції 3685,19 грн. та 3% річних від простроченої суми 804,82 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» ( 54%) в розмірі 235, 71 грн. з кожного ( 1762, 00 /100 х 54 ) : 4 ) ; з КП «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 (46%) - в розмірі 67, 89 грн. ( 660/100х46 235, 71 ).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь комунального підприємства «Харківводоканал» (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, ) заборгованість за період з 28 березня 2015 року по 28 березня 2018 рік у розмірі 16937 ( шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн.69 коп. в тому числі: 12 447 ( дванадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. 68 грн. заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, індекс інфляції 3685 ( три тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн. 19 коп. та 3% річних від простроченої суми 804 ( вісімсот чотири ) грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь комунального підприємства «Харківводоканал» (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, ) судовий збір у розмірі 235 ( двісті тридцять п`ять) грн. 71 коп. з кожного.

Стягнути з комунального підприємства «Харківводоканал» (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 67 ( шістдесят сім) грн. 89 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук