Справа № 444/508/21
Провадження № 2/444/509/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ПОВНЕ)

16 вересня 2021 року м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 03.06.2006 року. В шлюбі у них народилось троє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із нею і знаходяться на її утриманні. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча працює за контрактом військовим в Державній прикордонній службі (м. Львів), має постійний заробіток і може надавати кошти для утримання дітей. Позивач зазначає, що вона з дітьми проживає окремо, з відповідачем не спілкується. Оскільки відповідач має обов`язок утримувати дітей, але добровільно кошти не бажає надавати. Вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач просить, ураховуючи викладену в заяві від 21.07.2021 року викладену прохальну частину (арк. спр. 52) стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 26.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, додатково зазначила, що діти проживають разом із нею, вона витрачає кошти на лікування дітей, на їх навчання. Так, позивач подала довідку від 13.04.2021 року про те, що діти відвідують заняття з англійської мови в Жовківській районній мовній школі «Новий Світ» з 01.09.2020 року і по сьогоднішній день. Оплата навчання за цей період здійснювалась ОСОБА_1 у загальній сумі 800 грн. 00 коп. за кожен місяць. Також позивач подала суду довідку від 12.04.2021 року видану лікарем хірургом про те, що ОСОБА_5 (їх з відповідачем син) хворіє більше трьох років, а також довідку, що пацієнт ОСОБА_8 проходив стоматологічне лікування на суму 3450 грн.

Позивач зазначає, що вона працює лікарем в КНП «Львівська 1-ша Міська клінічна лікарня ім. Князя Лева» та її дохід за жовтень 2020 року березень 2021 року становить 60246,30 грн. Позивач на підтвердження того, що вона несе витрати на утримання дітей, зокрема купує продукти харчування, здійснює витрати у зв`язку з навчанням дітей, подала виписку із своєї картки в АТ КБ «ПриватБанк». Позивач просить з урахуванням зазначеного задовольнити позов в повному обсязі та стягнути аліменти в її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 від заробітку відповідача.

Представник позивача адвокат Панюра Н.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що діти мають право на забезпечення нормального розвитку, а тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив частково, та зазначив, що готовий сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/4, оскільки, на його думку, розмір аліментів, який просить стягнути позивач, є завищеним. Зазначає, що він не ухиляється від надання дітям та купівлі всього необхідного, однак, не погоджується з тим, щоб аліменти стягувались на користь їх матері, оскільки діти не знатимуть, що батько бере участь у забезпеченні дітей. Відповідач подав суду рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 16.04.2021 року яким йому визначено час спілкування з його малолітніми дітьми у кожну п`ятницю з 16:00 год. з ночівлею в батька до 22:00 год. наступного дня суботи з дотриманням карантинних обмежень. Відповідач зазначає, що коли діти перебувають в нього, то забезпечені всім необхідним, він купляє їм одяг, несе витрати, пов`язані з дозвіллям дітей. На підтвердження цього відповідач надає копії квитанцій та чеків, а також надає копію свого посвідчення, що дає дітям певні пільги, зокрема, дозволяє безплатно харчуватись в школі, а також надає певні пільги в інших державних закладах. Щодо витрат, які зазначені у виписці з картки АТ КБ «ПриватБанк», які подала позивач, відповідач зазначає, що із загальної суми 95 000 тис. грн., на дітей витрачено не більше 55 000 тис. грн.., а решта витрат це не встановлені витрати, і такі не підтверджують того, що позивач витрачає кошти саме на дітей. Просить при ухваленні судового рішення врахувати зазначені ним твердження та аргументи.

Представник відповідача - адвокат Вольський А.Б. в судовому засіданні щодо позовних вимог позивачки частково заперечив, та пояснив, що вважає, що розмір аліментів в сумі 1/4 буде достатнім для стягнення в користь позивачки, а решту витрат відповідач самостійно буде здійснювати на дітей та нести витрати на дітей самостійно.

Заслухавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 03.06.2006 року зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 36, позивач дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » змінила на прізвище чоловіка « ОСОБА_10 », що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (арк. спр. 4).

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що в сторін у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_11 (арк. спр. 5-6).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивачки та відповідача у шлюбі народився син ОСОБА_6 (арк. спр. 7).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у в сторін у шлюбі народилась дочка ОСОБА_7 (арк. спр. 8).

Із акта обстеження матеріально-побутових умов від 18 лютого 2021 року встановлено, що діти позивачки та відповідача - ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 фактично за місцем реєстрації не проживають, а мешкають за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю мамою і навчаються в Жовківській ЗОШ №1 (арк. спр. 9).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи те, що неповнолітні діти проживають разом із матір`ю, знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно не надає коштів в достатньому розмірі на їх утримання, з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дітей, матеріальне становище дітей, потреби на їх утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, який не надав доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, пояснення відповідача та його позицію щодо можливого розміру аліментів, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Ураховуючи наведене вище, оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, враховуючи надані позивачкою пояснення в судовому засіданні на підтримання доводів позовної заяви та заперечень відповідача з приводу поданого позову та заявленого позивачкою розміру аліментів, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів необхідних для задоволення потреб позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей, обов`язку обох батьків утримувати дітей, а також виходить із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли б утримувалися обома батьками.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 23.02.2021 року (арк. спр. 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі та керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітній дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь їх матері ОСОБА_1 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце праці: КНП "Львівська 1-ша Міська клінічна лікарня ім. Князя Лева" - адреса: м. Львів, вул. Ужгородська, 1.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце праці: Військова частина НОМЕР_6 Державної прикордонної служби України - адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 21.09.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.