Справа № 447/1579/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/4143/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, ухваленого в складі головуючого судді Карбовнік І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В:

рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43 414 грн 90 коп на відшкодування матеріальної шкоди. Вирішено питання судових витрат. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пащук Артем Ігорович оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що апеляційна скарга на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого частиною 1 статті 294 ЦПК України ( чинна на момент постановлення оскаржуваного рішення).

Представник позивача - адвокат Пащук А.І., покликаючись на те, що оскаржуване рішення було прийняте у відсутності позивача, йому таке не направлено, копію рішення отримано лише 27 жовтня 2021 року, відтак вважав, що апеляційна скарга подана ним в межах 30 днів з моменту отримання рішення суду, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, відмовлено. Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, залишено без руху, запропоновано апелянту подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, особі, що подала скаргу буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, представником позивача - адвокатом Пащуком А.І. подано суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року.

Таку мотивує тим, що строк на апеляційне оскарження позивачем пропущено з поважних причин, оскільки оскаржуване рішення було прийнято у відсутності позивача, при цьому таке не було скеровано йому поштовим відправленням. Копію оскаржуваного рішення позивач отримав 27 жовтня 2021 року та оскаржує в межах тридцяти днів з моменту отримання копії такого. Вважає, що позивач як особа, якій не було повідомлено про розгляд справи, пропустив строк для подання апеляційної скарги з поважних причин.

Так, згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, у пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року подана в листопаді 2021 року суд апеляційної інстанції при постановленні даної ухвали бере до уваги ( застосовує) приписи частини 2 статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні 02 квітня 2014 року в якому проголошено вступну та резолютивну частини рішення (а.с.50), тобто позивач був обізнаний про постановлення оскаржуваного рішення 02 квітня 2014 року, апеляційна скарга подана 10 листопада 2021 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного рішення.

Відтак, суд доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про існування справи в суді та про оскаржуване рішення з квітня 2014 року, проте, не скористався своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним законодавством, хоча мав об`єктивну можливість це зробити.

Враховуючи наведене, а саме те, що апеляційна скарга подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення оскаржуваного рішення, у матеріалах справи відсутні , передбачені частиною 2 статті 358 ЦПК України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, такі не наведені суду і представником апелянта - адвокатом Пащуком А.І. в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, слід відмовити.

Керуючись частиною 4 статті 357, статтею 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року- відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року, ухваленого в складі головуючого судді Карбовнік І.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 16 грудня 2021 року.

Судді: С.М. Копняк

С.М. Бойко

А.В. Ніткевич