Справа № 450/4130/20 Провадження № 2/450/778/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову): визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/ 2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати понесені позивачем

підстава позову (позиція позивача):

відсутність згоди сторін щодо поділу спільного майна. Зазначене майно було придбано відповідачем за час шлюбу з позивачем, тому позивач вважає за необхідне поділити майно, так як зазначив в позовній заяві.

Позиція відповідача: у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

22.12.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 27.04.2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутності; 07.06..2021 року клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 29.08.2002 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 29.08.2002 року, актовий запис № 11.

За час перебування сторін у шлюбі останніми крім іншого було набуто наступне майно у власність:

квартиру АДРЕСА_1 ; загальна площа (кв.м): 67,0 житлова площа (кв.м.): 43,6. Відповідач за договором купівлі-продажу від 28.11.2005 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О. Я., зареєстрований в реєстрі за № 3633.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було здійснено реєстрацію права власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності № 9727190 від 01.02.2006 року.

Відповідно до технічного паспорта від 16.08.2002 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентиризації, квартиру АДРЕСА_1 , складається із А-1- житлового будинку, загальною площею 67,0 м.2, житловою площею 43,6 м.2, в тому числі: 1-а кімната 9,8, 2-га кімната 16,1, 3-я кімната 17,7, кухні площею 8,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні 1.2 кв.м., коридор 6,7 кв.м, вбудованої шафи 1,5 кв.м.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільної власності щодо майна набутого у шлюбі.

Таким чином, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України .

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З урахуванням зазначеного вище, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/ 2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 373,50 грн. (одна тисяча триста сімдесят три грн. 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02.06.2021 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

СуддяЄ. О. Данилів