ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7100/21 Справа № 212/4040/21 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/4040/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року, яка постановлена суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0537 га, з кадастровим номером 0:04:454:0012, до дати набрання судовим рішення чинності.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності позивачки та ОСОБА_3 , як такого, що набуто ними під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на Ѕ частку нерухомого майна.

Підставою забезпечення позову позивачкою зазначено те, що невжиття заходів забезпечення може привести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про забезпечення позову, посилаючись невірне застосування судом норм процесуального права. Так, позивачка вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що співмірність засобів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами може бути визначена виключно за наявності доказів вартості спірного майна. Судом не враховано, що позивачкою не заявлено позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів, для оцінки співмірності яких, із застосуванням арешту майна, повинна встановлюватися його вартість. Зазначає, що суд повинен був співставити негативні наслідки, які можуть настати внаслідок невжиття арешту майна, з негативними наслідками від його застосування. При цьому, відповідач не нестиме будь-яких майнових втрат у даному випадку, а обраний нею спосіб забезпечення позову спрямований на збереження спірного майна та уникнення його можливого відчуження.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заяву подано без додержання вимог п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме: не вказано інші відомості, потрібні для забезпечення позову (оцінку вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт), оскільки позивачка не надала доказів у обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, оскільки такого суд дійшов з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені статтею 151 ЦПК України.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульований статтею 153 ЦПК України, зокрема частиною 9 якої визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0537 га, з кадастровим номером 0:04:454:0012, оскільки дане майно є предметом судового спору та існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

Як вбачається із заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, остання містить відомості щодо обраного заявницею способу забезпечення позову та обґрунтування його відповідності та співмірності заявленим позовним вимогам, яке заявниця вважала необхідним та достатнім для задоволення її заяви.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову могла бути вирішена по суті без застосування наслідків, передбачених частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України, оскільки заява не містила недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, відповідно до вимог ст. 374 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням заяви до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Що стосується вимоги апеляційної скарги щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, то така не може бути предметом апеляційного розгляду з огляду на те, що порушене заявницею питання про забезпечення позову по суті апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 рокускасувати та направити матеріал за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянкидо Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: