Справа № 345/379/21
Провадження № 22-ц/4808/1185/21
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Якиміва Р.В. в м. Калуш, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 грудня 2019 року він здійснив купівлю у відповідача автомобіля марки: SCANIA, модель: PRT 440, тип: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 . Після укладення угоди купівлі-продажу вказаного автомобіля, здійснив перереєстрацію та оформив документи на своє ім`я. На початку експлуатації транспортного засобу, ним було виявлено дефекти складових двигуна внутрішнього згорання автомобіля, які авто уже мало на момент його продажу. Такі дефекти підтверджуються висновком експертизи вартості матеріального збитку від 10.08.2020. Виявлені дефекти не дають йому можливості використовувати придбаний автомобіль у повному обсязі, а їх не усунення може призвести до поломки транспортного засобу під час руху, що у свою чергу може призвести до ДТП, у зв`язку з чим існує загроза життю та здоров`ю людей.

Зазначив, що направляв відповідачу заяву-претензію щодо відшкодування в добровільному порядку матеріальної шкоди, завданої тим, що під час продажу транспортного засобу відповідач приховав недоліки рухомого майна, однак відповіді не отримував.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача в його користь вартість матеріального збитку в розмірі 227 356,00 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_2 на вказане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що висновок суду, що ним не надано жодного доказу неправомірної поведінки відповідача та доказів його вини є помилковим та не відповідає дійсним обставинам справи. Так, дефекти транспортного засобу проявилися лише під час експлуатації автомобіля та не могли бути виявлені за допомогою лише візуального огляду під час покупки. Однак, про такі дефекти було достовірно відомо відповідачу, який експлуатував придбаний ним транспортний засіб до продажу та який приховав інформацію про незадовільний технічний стан транспортного засобу з метою введення його в оману для сприяння купівлі товару неналежної якості. Вказане, на думку апелянта, свідчить про наявність неправомірної поведінки відповідача під час продажу транспортного засобу, що в свою чергу обумовлює доведеність його вини.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Звіт про незалежну оцінку завданої матеріальної шкоди, який долучений ним до матеріалів справи на підтвердження доведеності його позовних вимог, не є висновком експерта та не має юридичного значення в розумінні підстав для відшкодування шкоди. Помилковість такого висновку суду зумовлена тим, що експертизу проведено оцінювачем, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з правом проведення оцінки об`єктів в матеріальній формі та отримав посвідчення про підвищення кваліфікації, інформацію про оцінювача внесено до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності. З огляду на це, складання відповідного висновку оцінювачем, який є кваліфікованим та сертифікованим фахівцем і якому дозволена практична оціночна діяльність з такого напрямку оцінки майна як оцінка об`єктів у матеріальній формі, є правомірним, а наявна експертиза належним та допустимим доказом.

Із урахуванням викладеного, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задоволити його позовні вимоги

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судовому засіданні відповідач скаргу не визнав, просив її відхилити за безпідставністю.

Належним чином повідомлений апелянт в судове засідання не з`явився.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності апелянта.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою завданою позивачу.

На думку колегії суддів рішення відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди.

Відповідно до договору комісії № 6575/19/011542 від 10.12.2019, укладеного між ПП «Автотрейдінг-Волинь» та ОСОБА_1 , комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/ або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: марка, модель:SCANIA, PRT 440, сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за власником транспортного засобу 21.03.2019 за ціною нижче узгодженої сторонами, а саме 9806 грн (а.с.70-71).

Згідно із договором купівлі-продажу транспортного засобу № 6575/19/011542 від 10.12.2019, суб`єкт господарювання ПП «Автотрейдінг-Волинь», що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу продав, а ОСОБА_2 придбав транспортний засіб: марка, модель:SCANIA, PRT 440, сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником транспортного засобу 21.03.2019 за ціною 9806 грн. Покупець оглянув та ознайомився із вказаним транспортним засобом. Претензій до Продавця щодо технічного стану та якісних характеристик відчужуваного транспортного засобу не має (п. 1.3 Договору) (а.с.67-68).

Згідно із актом огляду реалізованого транспортного засобу № 6575/19/011542 від 10.12.2019 на підставі договору купівлі-продажу № 6575/19/011542 від 10.12.2019 встановлено, що ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу марки: SCANIA, модель: PRT 440, тип: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 відповідають товарно-супровідній документації на транспортний засіб (а.с.69).

Відповідно до Звіту комісіонера про виконання робіт Договору комісії № 6575/19/011542, комісіонер ПП «Автотрейдінг-Волинь» продав належний комітенту транспортний засіб марки: SCANIA, модель: PRT 440, тип:спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 за ціною 9806 грн (а.с.72).

Актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6575/19/011542 від 10.12.2019 надано висновок про технічний стан транспортного засобу марки: SCANIA, модель: PRT 440, тип: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, колір синій, 2009 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , згідно із яким автомобіль технічно справний, дефектів не виявлено, відсоток зносу становить 52% (а.с.73).

У відповідності до Звіту про незалежну оцінку завданої матеріальної шкоди КТЗ SCANIA, модель PRT 440, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 07.07.2020, вартість матеріального збитку з урахуванням візуально виявлених пошкоджень (без врахування ймовірно скритих дефектів) становить 227 056,00 грн (а.с.12-29).

19.08.2020 та 06.12.2020 позивач направляв на адресу відповідача заяви-претензії з вимогою відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 227 056,00 грн (а.с.30, 33).

Згідно відповіді Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, звернення ОСОБА_2 зареєстроване в журналі ЄО Калуського ВП ГУНП від 14.12.2020 за № 12949 та рекомендовано позивачу звертатися до суду, оскільки вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.35).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що відповідач відчужив йому транспортний засіб неналежної якості. Виявлені дефекти не дають йому можливості експлуатувати куплений транспортний засіб в повному обсязі. Неусунення дефектів двигуна може призвести до поломки транспортного засобу під час руху. Таке спричинило йому матеріальні збитки, оскільки необхідні значні кошти для ремонту.

Однак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком сааме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Аналогічні правові висновки викладеніу постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61-11020св20).

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (стаття 80 ЦПК України).

За змістом частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку матеріалам справи, колегія суддів звертає увагу на те, що по-перше, позивачем не доведено факт несправності транспортного засобу на момент його придбання. Доводи апеляційної скарги щодо належності як доказу висновку оцінювача не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним у справі Актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 10.12.2019 № 6575/19/011542 на момент придбання (а.с. 73). Позивач оглядав придбаний транспортний засіб перед купівлею та підтвердив, що у нього відсутні претензії щодо технічного стану та якісних характеристик придбаного майна, про що свідчить п. 1.3. договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6575/19/011542 від 10.12.2019.

Тобто на час придбання такий оглядався, про наявність зауважень у покупця, матеріали справи даних не містять.

Сам по собі Звіт про незалежну оцінку завданої матеріальної шкоди про виявлення недоліків не доводить факт спричинення позивачу збитків відповідачем, оскільки як правильно вказав суд першої інстанції, такі підлягають доведенню всіма складовими шкоди.

Наявні у матеріалах справи докази не підтверджують відчуження відповідачем несправного транспортного засобу, наявність вини та причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що Звіт про незалежну оцінку завданої матеріальної шкоди, який долучений позивачем до матеріалів справи не має юридичного значення в розумінні підстав для відшкодування шкоди, оскільки не містить інформації, яка би свідчила про те, що транспортний засіб був технічно несправний на час його придбання позивачем, а лише визначає вартість матеріального збитку. При цьому, у вказаному звіті зазначено, що об`єкт отримав пошкодження, внаслідок перегріву двигуна з причин недотримання вимог температурного режиму під час експлуатації транспортного засобу.

З даного приводу колегія суддів звертає увагу на те, що позивач придбав транспортний засіб 10 грудня 2019 року, а звіт проведено 07 липня 2020 року, у той же час, позивач не заперечував, що експлуатував транспортний засіб після його придбання, що не виключає неправильність саме його дій під час такої експлуатації.

Інші доводи апелянта про введення відповідачем в оману та наявність навмисних його дій не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Щодо твердження апелянта про абсолютне небажання суду першої інстанції сприяти справедливому розгляду справи та встановленню істинних обставин справи слід зазначити, що згідно статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

А згідно статті 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В спірному випадку, суд на підставі поданих доказів розглянув справу у відповідності до наведених норм. Розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач представив докази, які вважав достатніми для вирішення спору. Апелянтом не вказано в який спосіб суд обмежив права сторін, допустив неповне з`ясування обставин, тоді як в матеріалах справи відсутні дані щодо незабезпечення судом вирішення процесуальних клопотань, які впливали на правильне вирішення спору чи не дослідження всіх доказів, на які посилалися сторони.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Бойчук І.В.

Максюта І.О.