УХВАЛА

про відвід судді

16 грудня 2021 року м. Херсон

Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Каверіної О.Б.,

представника третьої особи Антощук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в залі суду у загальному провадженні цивільну справу за позовом адвоката Тільненка Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Прокуратура Херсонської області, про відшкодування шкоди,

встановив:

В провадженні судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М., перебуває цивільна справа за позовом адвоката Тільненка Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Прокуратура Херсонської області, про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 22.10.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 09.01.2020 року прийняти заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі за позовом адвоката Тільненка Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, про відшкодування моральної шкоди. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Прокуратуру Херсонської області.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 11.03.2020 року, витребувано докази по справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 15.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання про відвід головуючому у справі судді Єпішину Ю.М.

В обґрунтування заяви зазначив, що на особисту думку заявника наявні підстави, які викликають у нього сумнів в неупередженості та об`єктивності судді при розгляді справи, оскільки головуючий зацікавлений у розгляді справи та сприяє відповідачеві уникнути відповідальності.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала клопотання позивача про відвід та просила його задовольнити.

Представник відповідача Каверіна О.Б. , при вирішенні питання покладалася на розсуд суду.

Представник третьої особи прокурор Антощук С.В., заперечувала проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставини, що зазначені у ст.40 ЦПК України та заявлені позивачем як підстави для відводу судді судом не встановлені.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожній особі гарантується право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6). Водночас з прийняттям ЄСПЛ нових рішень постійно поглиблюється тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції, що з урахуванням проблем, пов`язаних з належним розумінням оціночних категорій «незалежний» і «безсторонній» суд у вітчизняному праві, потребує відповідного нового аналізу для застосування. Чітке розуміння сутності вказаних категорій при відводі (самовідводі) судді є запорукою забезпечення справедливого і законного складу суду.

Юридичний зміст оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ дефініція «незалежний суд» означає насамперед «незалежний від виконавчої влади і сторін у справі» (див. напр.: Ringeisen v. Austria judgement of 23 June 1973, Series A, No. 16, p. 95), має поліелементну структуру та передбачає обов`язкове врахування таких складових як: спосіб призначення суддів і позбавлення їх повноважень; строк перебування їх на посаді; наявність гарантій проти будь-якого тиску, зокрема, належний рівень матеріального забезпечення, наявність у цієї інституції зовнішніх ознак незалежності.

За загальним правилом неупередженість та безсторонність суду презумується.

Натомість, у світлі останніх рішень Суду критерій об`єктивної безсторонності став пов`язуватися з діяльністю суду, яка забезпечується не лише здійсненням правосуддя, а й зовнішнім виявом того, що відбувається; створенням достатніх умов для усунення навіть потенційної можливості побоюватися, що суд, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Разом з існуючими у вітчизняному судочинстві підходами встановлення об`єктивності і безсторонності суддів на основі окреслених у процесуальному законі підстав, ЄСПЛ вимагає брати до уваги дещо ширше коло обставин, в тому числі і зовнішнього характеру, за яких дедалі більше враховуються думки підсудного та сторін у справі, що свідчить про необхідність досягнення відповідності національних принципів правозастосування до західноєвропейських стандартів.

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя». Тобто, коли немає незалежного суду - можна забути про права людини, бо немає кому їх захищати.

Авторитет судової влади служить загальному зміцненню авторитету влади державної: саме на судову владу покладається місія обмежувати владу державних органів при втручанні останніх у права і свободи людини.

У справі Олександра Волкова Суд піддав сумніву незалежність суддів Вищого адміністративного суду України, який здійснював перегляд постанов Вищої ради юстиції і Верховної Ради України, оскільки ці судді не "змогли проявити належну «незалежність і неупередженість», яких вимагає стаття 6 Конвенції». Це означає, що законодавство побудоване таким чином, що були відсутні зовнішні ознаки незалежності, адже, як відомо, «правосуддя має не тільки здійснитися, але і має сприйматися таким, що здійснилося».

У справі Morris v. the United Kingdom Суд пояснив: «Щодо питання «безсторонності» існують два аспекти: по-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності; по-друге, він має також бути безстороннім з об`єктивної точки зору, для чого він повинен надати істотні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього (Findlay v. the United Kingdom)».

Людина не буде впевнена у правосудді, якщо не довіряє тій особі, яка його здійснює. А довірятиме громадянин суду тільки тоді, коли буде впевнений у незалежності судді під час розгляду справи та усвідомлення неможливості тиску на суд.

При цьому, не виключається суспільна довіра до суду, яка, хоча і не обмежується думкою та ставленням окремих громадян - сторін у конкретних справах.

Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що «судовій владі повинні довіряти не лише сторони судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

З метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та неупередженість головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення відводу головуючому судді Єпішину Ю.М.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. по цивільній справі за позовом адвоката Тільненка Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Прокуратура Херсонської області, про відшкодування шкоди - задовольнити.

Цивільну справу №766/16844/19, за позовом адвоката Тільненка Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Прокуратура Херсонської області, про відшкодування шкоди передати до Відділу документального забезпечення і діловодства Херсонського міського суду Херсонської області (канцелярії) для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду даної справи іншому судді.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ю.М. Єпішин