КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5630/21 Головуючий у 1 інстанції: Курічова В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Верланова С.М.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шейко Вольги Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками,-

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим будинком між співвласниками.

Зазначила, що вона з відповідачем є співвласниками земельної ділянки з кадастровим № :90:206:0006, а також житлового будинку та інших приміщень, які розташовані на цій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Кожному із них належить по 1/2 частині вказаного майна. Право власності на належну їй 1/2 частину вказаного майна вона отримала за договором дарування від 21.12.2020 від своєї бабусі ОСОБА_3 , яка зареєстрована і проживає в цьому будинку. З дозволу відповідача ОСОБА_1 в будинку проживає його син ОСОБА_4 , його співмешканка ОСОБА_5 та її дочка ОСОБА_6 ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні чинить їй перешкоди будинком та господарськими спорудами, погрожує натравити на неї собаку бійцівської породи, у разі її наближення до будинку. Намагання врегулювати спір закінчуються непорозумінням, сварками та погрозами з боку відповідача. ОСОБА_2 просить:

зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком та іншими приміщеннями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006;

установити наступний порядок користування будинком АДРЕСА_1 та іншими приміщеннями, що знаходяться на відповідній земельній ділянці (загальною площею 0,1000 га, кадастровий № :90:206:0006) за адресою: АДРЕСА_1 :

виділити їй у користування ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6, 5 , у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерами «Б» і «В» відповідно), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006;

виділити ОСОБА_1 у користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), що розташована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006;

залишити у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також сарай (позначений у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою « Г »), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року позовОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком та іншими приміщеннями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006.

Виділено ОСОБА_2 у користування ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6, 5 , у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерами «Б» і «В» відповідно), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006.

Виділено ОСОБА_1 у користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), що розташована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006.

Залишено у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також сарай (позначений у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою « Г »), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006.

Судовий збір у розмірі 1 816,00 грн., сплачений ОСОБА_2 за подання позову, компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відшкодуванні інших судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .Просить виділити ОСОБА_2 у користування ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6,5), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також: сарай (літерою «Д», загальною площею 18,2 кв.м.), прибудова (літерою «д», загальною площею 6,2 кв.м.), погріб (літерою «Ж», загальною площею 21.1 кв.м.), сарай (літерою «Л», загальною площею 8.0 кв.м.), сарай (літерою «Г». загальною площею 23,3 кв.м.), що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим № :90:206:0006, всього 93,1 кв.м. Виділити ОСОБА_1 у користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4) що розташована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 ; а також літню кухню (літерою «Б», загальною площею 34,6 кв.м.), прибудову (літерою «б», загальною площею 1,6 кв.м.). гараж (літерою «З», загальною площею 27,3 кв.м.), що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , з кадастровим № :90:206:0006, всього 87.8 кв.м. Залишити у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № І (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вирішуючи питання про визначення порядку користування будинком, суд не врахував те, що в ньому з 2012 року проживають син відповідача ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка ОСОБА_2 отримала у дар 1/2 частину будинку лише в грудні 2020 року. Позивачка фактично заселилася до будинку разом з своїм чоловіком, а її баба ОСОБА_3 , яка подарувала їй частину будинку, наразі живе в прохідній кімнаті, яку суд залишив в загальному користуванні. Сім`я відповідача фактично вимушена жити в літній кухні. Зазначає, що фактично сарай, що залишений в спільному користуванні (за планом ділянки літерою «Г»), на момент звернення позивачки до суду, знаходиться в користуванні саме позивачки, вона змінила замок та одноособово ним користується. Будівля літньої кухні (за планом ділянки літерою «Б») та будівля гаражу (за планом ділянки літерою «З») є єдиною будівлею. Суд не взяв до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 , що гараж будував саме він.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_1 погоджується з рішенням суду в частині визначення порядку користування житловим будинком, але вважає, що суд неправильно визначив порядок користування господарськими будівлями та спорудами, оскільки при визначенні такого порядку не були враховані всі об`єкти права спільної сумісної власності сторін.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки з кадастровим № :90:206:0006 загальною площею 0,1000 га та житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 належить 1/2 частини вказаної земельної ділянки та житлового будинку на підставі договорів дарування від 21.12.2020, зареєстрованих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. за № 3580 та № 3581.

ОСОБА_1 також належить 1/2 частини вказаної земельної ділянки та житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16-ю Київською державною нотаріальною конторою 30.08.2012 № 2-2281.

Відповідно до технічного паспорта житловий будинок побудований зі шлакоблоків (А), тамбур (веранда) (а) дощатий, прибудова (а1) з цегли, прибудова (а2) з цегли. Розмір житлової площі будинка - 54,9 кв.м.; розмір загальної площі - 79,9 кв.м., який складається з: житлової кімнати «1-3» площею 14,3 кв.м. (літера «Г»), житлової кімнати «1-4» площею 24,3 кв.м. (літера «А»), житлової кімнати «1-5» площею 9,5 кв.м. (літера «Б»), житлової кімнати «1-6» площею 6,8 кв.м. (літера «В»), веранди «1-1» загальною площею 4,1 кв.м. (літера «Ж»), передпокою «1-1» площею 7,5 кв.м., санвузла «1-7» площею 6,1 кв.м. Будинок має наступні прибудови: літня кухня з цегли площею 34,6 кв.м. (літера «Б»), прибудова дощата площею 1,6 кв.м. (літера б»), убиральня (В) з цегли площею 1,9 кв.м., сарай (Г) з деревини площею 23,3 кв.м., сарай (Д) зі шлакобетона площею 18,2 кв.м., прибудова (д) зі шлакобетона площею 6,2 кв.м., погріб (Ж) зі шлакобетона площею 21,1 кв.м., гараж (З) з цегли площею 27,3 кв.м., сарай (Л) дощатий площею 8,0 кв.м.; а також споруди: ворота, огорожу, хвіртку, колонку, колодязь.

За результатами розгляду справи суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком та іншими приміщеннями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006. Суд виділив ОСОБА_2 у користування ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6, 5 , у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерами «Б» і «В» відповідно), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також: сарай (дві частини, позначені у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Д»), погріб (позначений у плані земельної ділянки літерою «Ж») та гараж (позначений у плані земельної ділянки літерою «З»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006; виділив ОСОБА_1 у користування ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), що розташована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також літню кухню (позначену у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Б»), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006. Суд залишив у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол), що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; а також сарай (позначений у додатку 8 до технічного паспорта - плані земельної ділянки - літерою «Г»).

Колегія суддів у повному обсязі не може погодитися рішенням висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-1500цс15, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві власності по 1/2 частині житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення користування ним згідно запропонованого позивачкою варіанту, виділивши позивачці в користування ізольовану житлову кімнату площею 9,5 кв.м., ізольовану житлову кімнату площею 6,8 кв.м. (позначені у технічному паспорті під № 6, 5 , у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі - літерами «Б» і «В» відповідно), відповідачу - ізольовану житлову кімнату площею 24,3 кв.м. (позначену у технічному паспорті № 4, у додатку 7 до технічного паспорта - плані будівлі літерою «А»), та залишивши у спільному користуванні співвласників приміщення, позначені у технічному паспорті такими номерами: № 1 (веранду), № 1 (передпокій), № 2 (кухню-котельну), № 3 житлову кімнату (прохідну) площею 14,3 кв.м.; № 7 (санвузол).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 визнав правильність рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку користування житловим будинком.

Колегія суддів не може погодитися із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визначення порядку користування господарськими будівлями та спорудами.

Як вбачається з плану земельної ділянки, наведеного в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, на земельній ділянці з кадастровим № :90:206:0006 загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , окрім житлового будинку, було розміщено наступні будівлі: літня кухня (літера Б), прибудова (літера б), убиральня (літера В), сарай (літера Г), сарай (літера Д), прибудова (літера д), погріб (літера Ж), гараж (літера З), сарай (літера Л).

Відповідно до заявлених вимог, які задовольнив суд першої інстанції, ОСОБА_2 просила виділити їй у користування сарай (дві частини, позначені літерою «Д»), погріб (позначений літерою «Ж») та гараж (літерою «З»), виділити ОСОБА_1 літню кухню (позначену літерою «Б»), та залишити у спільному користуванні співвласників сарай (позначений літерою «Г»).

Разом з тим, позивачка не заявляла вимог щодо визначення порядку користування іншими господарськими будівлями, зокрема, сараєм (літера Л) та убиральнею (літера В). Відтак, у суду були відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 не визначила повного обсягу господарських будівель та споруд, які є об`єктами спільної часткової власності і щодо яких вирішується питання права користування.

Колегія суддів також враховує, що кожна із господарських будівель, зокрема, літня кухня, гараж, сарай, погріб, вбиральня, має своє цільове призначення, а тому визначення порядку користування господарськими будівлями, за яким передбачається виділення конкретної будівлі із певним призначенням у користування лише одному із співвласників, може бути порушенням прав іншого співвласника. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заперечував проти виділення у користування ОСОБА_2 гаража під літерою «З».

З урахуванням викладеного, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визначення порядку користування господарськими будівлями, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог. В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим будинком рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Шейко Вольги Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування господарськими будівлями, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування господарськими будівлями.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року підлягає залишенню без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Верланов С.М.