УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 699/1111/20

провадження № 61-14616ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 27 липня 2021 року в справі за позовом першого заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської районної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року перший заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника у розмірі 231 131,75 грн.

На обґрунтування позову зазначав, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року в справі № 2340/4389/18 визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Корсунь-Шевченківської районної ради про звільнення ОСОБА_3 з посади керуючої справами. У зв`язку з цим на користь ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 231 131,75 грн, чим завдано збитки Корсунь-Шевченківській територіальній громаді.

У зв`язку з тим, що Корсунь-Шевченківська районна рада проявляє бездіяльність в частині захисту фінансових інтересів територіальної громади, перший заступник прокуратура звернувся із зазначеним позовом до суду.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду відмовлено та закрито провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою керівник Смілянської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 липня 2021 року апеляційну скаргу керівника Смілянської окружної прокуратури задоволено.

Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 31 травня

2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26 серпня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду

від 27 липня 2021 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент розгляду апеляційним судом).

За змістом положень частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Положеннями статті 46 КАС України передбачено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Тобто суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, виключно для превентивного судового контролю своєї ж діяльності та у випадках, визначених законом.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства справа з огляду лише на її суб`єктний склад.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Звертаючись до суду із позовом, прокурор вказував, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 2340/4389/18 визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Корсунь-Шевченківської районної ради про звільнення ОСОБА_3 з посади керуючої справами. У зв`язку з цим на користь ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 231 131,75 грн, чим завдано збитки Корсунь-Шевченківській територіальній громаді.

Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду стягнуто з Корсунь-Шевченківської районної ради Черкаської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогул в розмірі 29 727,46 грн з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Прокурор вказував, що вказаним рішенням суду доведено, що звільнення ОСОБА_3 із займаної посади було здійснено головою Корсунь-Шевченківської районної ради ОСОБА_1 незаконно, з порушенням вимог трудового законодавства.

У зв`язку з тим, що із казначейського рахунку Корсунь-Шевченківської районної ради було безспірно списано на користь ОСОБА_3 231 131,75 грн на виконання рішення та додаткового рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі

№ 2340/4389/18, прокурор на підставі статей 1166, 1191 ЦК України просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Корсунь-Шевченківської районної ради завдану ним внаслідок незаконного звільнення працівника шкоду в сумі 231 131,75 грн.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі

№ 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18) зроблено правовий висновок про те, що відшкодування шкоди в порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства, що унеможливлює звернення з таким позовом до адміністративного суду.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

У справі, що переглядається не підлягає доведенню оцінка правомірності дій голови Корсунь-Шевченківської районної ради, тобто не підлягає вирішенню питання щодо правомірності прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби. Неправомірність дій вказаної особи вже встановлена рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, у зв`язку з чим, предметом розгляду у цій справі є лише стягнення шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеному в постанові

від 20 вересня 2018 року в справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18), постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року в справі № 208/13/20 (провадження № 61-5626св21).

З огляду на викладене, апеляційний суд встановивши, що правовідносини між сторонами у справі, що переглядається, не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання - внаслідок заподіяння шкоди, дійшов до правильного висновку про скасування ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2021 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 27 липня 2021 року за позовом першого заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської районної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська