Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1965/16-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 289/1965/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Наталія Михайлівна, Лутівський старостинський округ Радомишльської міської ради Житомирської області, про визнання недійсним заповіту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Наталія Михайлівна, Лутівський старостинський округ Радомишльської міської ради Житомирської області про усунення від права на спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ярмоленка В.В. в м. Малин,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в кінцевій редакції якого просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений секретарем Лутівської сільської ради Гуцаленко С.П., реєстровий номер 6 від 28 березня 2016 року, згідно якого на користь ОСОБА_2 заповідано все майно, а також майнові права та обов`язки, належні їй на час смерті.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка за життя була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,14 га та 0,05 га для обслуговування особистого селянського господарства, в АДРЕСА_1 ; земельної частки (паю) в СТОВ «Лутівка» площею 3,14 га (сертифікат ЖТ №0183063); земельної ділянки площею 2,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серія ЯБ №220465).

Вказане майно ОСОБА_3 успадкувала за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак переоформити спадкове майно на своє ім`я не встигла, так як хворіла на онкологічне захворювання, без сторонньої допомоги не могла обходитися. ОСОБА_1 весь час підтримував матір, їздив на заробітки до Києва для можливості придбання ліків.

За життя ОСОБА_3 при свідках завжди говорила, що все майна заповість позивачу, однак заповіт скласти не встигла. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, у зв`язку з тим, що все майно його покійна мати заповіла племінниці ОСОБА_2 .

Згідно даних спадкового реєстру, приватним нотаріусом Мельниченко Н.М. 29.08.2016 року відкрито спадкову справу №59425246, де спадкодавцем зазначена ОСОБА_3 , що не співпадає з її даними паспорта та ідентифікаційного коду. Позивач стверджує, що напис і підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про його підробку; складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі спадкодавця; в заповіті відсутні відомості, що він підписаний іншою особою за дорученням ОСОБА_3 .

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 згідно ч.5 ст.1224 ЦК України.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що відповідно до заповіту від 28.03.2016 року, який є чинним, не зміненим та не скасованим спадкодавцем за життя, ОСОБА_3 все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 . Вважає, що мотиви первісного позову надумані, доводи безпідставні. Позивачка за зустрічним позовом самостійно протягом трьох років до смерті спадкодавця опікувалася нею, прибирала, готувала, купувала ліки та необхідні речі, допомагала в проходженні курсу реабілітації в Житомирському обласному центрі медико-соціальної експертизи Коростишівської міжрайонної МСЕК, провела поховання, поминальні обіди, а ОСОБА_1 після смерті матері лише зайняв її будинок. У зв`язку з тим, що відповідач не надавав жодної допомоги у догляді за матір`ю за життя, ОСОБА_3 звернулася до органу місцевого самоврядування для оформлення та посвідчення заповіту на користь племінниці. Обставини піклування, догляду та ведення спільного господарства ОСОБА_2 з спадкодавцем можуть підтвердити свідки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, за життя матері ухилявся від надання їй допомоги, залишивши у безпорадному стані, просила суд задовольнити вказаний позов.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 липня 2021 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати. Зазначає, що суд у своєму рішенні дав неправильну оцінку показанням свідків щодо стану здоров`я матері ОСОБА_1 та її інвалідність, щоденну потребу у допомозі інших осіб, про звернення з проханням за такою допомогою до свого сина ОСОБА_1 , про дійсну поведінку і ставлення сина ОСОБА_1 до своєї хворої матері і про його свідоме залишення матері у безпорадному стані до дня її смерті. У зв`язку з наведеним ОСОБА_2 не погоджується з мотивами суду в контексті ч.5 ст.1224 ЦК України щодо зустрічного позову. Вказує, що суд невірно опирався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.12.2020 по справі №209/4512/14-ц, по відношенню до ОСОБА_1 .

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вимог за зустрічним позовом, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

З 11.02.2016 року ОСОБА_3 присвоєно 1 «Б» групу інвалідності з висновком про необхідність стороннього догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 44-х років ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до спадкової справи №117/2016, розпочатої 29.08.2016 року, до майна померлої ОСОБА_3 , подано заяви на прийняття спадщини останньої: 29.08.2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 .

В матеріалах спадкової справи наявний заповіт ОСОБА_3 від 28.03.2016 року на користь ОСОБА_2 щодо всього належного майна, де б воно не знаходилося та з чого воно не складалося, зареєстрований в реєстрі за №6, та посвідчений секретарем Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області Гуцаленко С.П.

Згідно довідки Лутівської сільської ради за №589 від 16.08.2016 року, ОСОБА_2 за власний рахунок проводила обряд поховання ОСОБА_3 . Витрати на поховання також підтверджуються накладною №18 від 14.08.2016 року.

В Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Лутівської сільської ради Житомирської області на 2016, 2017 року наявний запис №6 про те, що 28.03.2016 року вчинену одну нотаріальну дію, а саме: посвідчено заповіт ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Радомишльським РС УДМС в Житомирській області від 15.03.2016 року) вдома в АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надала доказів сукупності умов, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, які б свідчили про наявність підстав для усунення від права на спадкування ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності сукупності обставин, які відповідно до статті 1224 ЦК України є підставою для усунення спадкоємця від спадкування, зокрема ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд надав неправильну оцінку показанням свідків та дійшов безпідставного висновку про відмову в усуненні від права на спадкування за законом ОСОБА_1 не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки із пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , допитаних Малинським районним судом, не встановлено достовірно тієї обставини, що ОСОБА_1 мав можливість надавати допомогу своїй матері, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання і, що покійна ОСОБА_3 потребувала допомоги саме від ОСОБА_1 за умови отримання такої допомоги від іншої близької людини.

При вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.12.2020 по справі №209/4512/14-ц, що узгоджується з ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Крім того, вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України, тому вимога про усунення від права на спадкування на майно ОСОБА_3 її сина ОСОБА_1 не є вирішальною, зважаючи на набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним заповіту.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 липня 2021 року за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Наталія Михайлівна, Лутівський старостинський округ Радомишльської міської ради Житомирської області про усунення від права на спадкування залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.09.2021.

Головуючий Судді