Справа № 737/673/21
Проваждення № 2/737/307/21
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Чередниченка С. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В.,

про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами,

учасники справи не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, за яким все своє майно заповів позивачці.

До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померлий ОСОБА_4 за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за нею в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 23 вересня 2021 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 20 жовтня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 18 листопада 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 16 грудня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від в. о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 145/2007 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та № 8/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.8).

Після її смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою, виданою Дрімайлівським старостинським округом від 09 серпня 2021 року за № 316, ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_4 (а.с.11).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 1948 року (а.с.10).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було побудовано в 1959 році, тобто під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 та свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.6-7).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи № 145/2007 вбачається, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла дочці - ОСОБА_1 . Заповіт складений 28 червня 1994 року, посвідчений виконавчим комітетом Дрімайлівської сільської ради народних депутатів Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі за № 193.

17 липня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її матері - ОСОБА_3 .

08 червня 2007 року ОСОБА_7 звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дружини - ОСОБА_3 , на користь дочки - ОСОБА_2 .

10 липня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері - ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, майновий пай та грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, що належали померлій ОСОБА_3 .

Таким чином, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3 була її дочка - ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою, виданою Дрімайлівським старостинським округом від 09 серпня 2021 року за № 317, ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

З матеріалів спадкової справи № 8/2014 вбачається, що за життя ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все своє майно заповів дочкам - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Заповіт складений 26 липня 2006 року, посвідчений секретарем Дрімайлівської сільської ради та виконкому Опанасенко Р. М., зареєстрований у реєстрі за № 81.

18 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька - ОСОБА_4 .

18 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті батька - ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на п`ять земельних ділянок, на майновий пай та на неодержану пенсію, які належали померлому ОСОБА_4 .

Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 була його дочка - ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців які претендують на спадщину судом не виявлено.

Згідно з інформаційною довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР від 06.09.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 17).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У технічному паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, б-1, В-1, Д-1, погріб Г-1, рік побудови - 1959 (а.с. 22-24).

У витягах з погосподарських книг Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2001-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (а.с.13-15).

Відомості щодо самочинного будівництва відсутні.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка - ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дочка - ОСОБА_1 , суд вважає що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними будівлями та спорудами, оскільки спадкоємцем іншої частини (1/2) вказаного домогосподарства є відповідач 1 - ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, б-1, В-1, Д-1, погріб Г-1) в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. Ю. Рубаненко