Справа № 195/1154/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.09.2021 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету, третя особа - Товарна біржа Українська (ТБ Українська) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що 06 лютого 2001 року між позивачем у справі - ОСОБА_3 (далі Покупець) та СВК «Колос» (далі Продавець), як членами Української Товарної біржі згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», було укладено біржовий договір купівлі продажу нерухомості, житлового будинку, (далі Договір), розташованого в АДРЕСА_1 .

На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, позивач повністю сплатила вартість придбаного майна. Продавець отримав від неї грошові кошти та передав Об`єкт Нерухомості йому у володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали. Надалі позивач здійснив державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 13.02.2001 року за реєстровим № 2-60.

Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивач раніше була необізнана, так як при укладенні Договору їй було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналася тільки при вирішенні питання про його відчуження.

Згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була.

На сьогоднішній день СВК «Колос» ліквідовано, що підтверджується інформацією про юридичну особу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, тому відповідачем по справі має бути територіальний орган місцевого самоврядування - Томаківська селищна рада Нікопольського (до перейменування Томаківського) району Дніпропетровської області в особі Виконавчого Комітету.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому наполягають на позовних вимогах.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просить ухвалити рішення на розсуд суду, відзив на позов не надано.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Судом встановлено, що 06 лютого 2001 року між позивачем у справі - ОСОБА_3 (далі Покупець) та СВК «Колос» (далі Продавець), як членами Української Товарної біржі згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», було укладено біржовий договір купівлі продажу нерухомості, житлового будинку, (далі Договір), розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Позивач після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбала Об`єкт Нерухомості: житловий будинок цегловий з розміром житлової площі 52,50 кв.м., з надвірними будівлями: л. кухня «Б» - г/б обкладена цеглою; погріб: «В» - цегловий та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Позивач з Продавцем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у його володіння придбаної нерухомості. Цей договір був укладений ними в письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером № 137514 від 06 лютого 2001 року у смт. Томаківка і згідно діючого на той час законодавства набрав чинності, так як відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Як зазначає позивач, на виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, вона повністю сплатила вартість придбаного майна. Продавець отримав від неї грошові кошти та передав Об`єкт Нерухомості йому у володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали. Надалі позивач здійснив державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 13.02.2001 року за реєстровим № 2-60 (а.с.6 на зворотному боці).

Зазначені обставини підтверджуються також наданою КП «Томаківське «БТІ» ДОР» довідкою за вих. № 238 від 23.06.2021 року (а.с.7) та Технічним паспортом на житловий будинок від 23.06.2021 року (а.с.8-9).

З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного ОСОБА_6 , вільно володіє ним та користується. Його прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, він не має змоги вільно розпорядитися належним йому нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно вимог ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), недодержання в установлених законом випадках нотаріальної форми договору тягне за собою недійсність угоди, але, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була.

Відповідно до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

В відповідності до ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».

Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, на якій розташований житловий будинок, належить позивачу на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 478171 (а.с.10).

У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15,204, 220, 321, 392 ЦК України, ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року Про товарну біржу, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету (с-ще Томаківка, вул. Л. Українки, 17 Дніпропетровської області), третя особа - Товарна біржа Українська (ТБ Українська) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу Об`єкту Нерухомості: житловий будинок цегловий з розміром житлової площі 52,50 кв.м., з надвірними будівлями: л. кухня «Б» - г/б обкладена цеглою; погріб: «В» - цегловий та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та СВК «Колос» 06 лютого 2001 року за реєстраційним номером № 137514 на Товарній біржі «Українська» () у смт. Томаківка.

Сплачений по справі ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908,00 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат Томаківську селищну раду Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя: Л. А. Кондус