Справа №463/9072/21
Провадження №2-к/463/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., розглянувши матеріали клопотання громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення районного суду Братислава IV у Братиславі, Республіка Словаччина від 21.01.2020 року у справі 13Р/296/2015-291 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

на розгляд Личаківського районного суду м. Львова надійшло клопотання громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення районного суду Братислава IV у Братиславі, Республіка Словаччина від 21.01.2020 року у справі 13Р/296/2015-291 про стягнення з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів за період з 26.10.2015 року до 21.01.2020 року у сумі 15 600 Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 ЦПК України судом було скеровано боржнику ОСОБА_2 за адресою її зареєстрованого місця проживання повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду з пропозицією у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання. Вказане повідомлення відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення було отримано останньою 12 жовтня 2021 року.

08 листопада 2021 року на електронну адресу суду надійшло заперечення ОСОБА_2 на клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 467 ЦПК України після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

Водночас, оглянувши матеріали клопотання приходжу до висновку, що таке слід залишити без розгляду та повернути заявнику виходячи з наступного.

Питання визнання та виконання рішень іноземних судів регулюються розділом ІХ ЦПК України.

Зокрема частиною 1 ст. 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Згідно з ч. 2 даної статті до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так на сьогоднішній день правове регулювання питання надання правової допомоги між Республікою Україна та Республікою Словаччина здійснюється положеннями Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Чехословацькою Соціалістичною Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1982 року, який хоч і втратив чинність на підставі Договору від 28.05.2001 року, однак у відносинах України зі Словацькою Республікою застосовується у порядку правонаступництва згідно із Законом України "Про правонаступництво України, 1991р." та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, 1978 р.

В статті 55 зазначеного Договору містяться вимоги щодо форми та змісту клопотання про дозвіл на виконання рішення, порядок його подачі до суду Договірної Сторони та порядок його розгляду. Так, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в суд, який виніс рішення у справі в першій інстанції. Цей суд пересилає клопотання в порядку, передбаченому в статті 3 суду, компетентному винести рішення по клопотанню. Коли особа, що клопочеться про дозвіл примусового виконання рішення, має місце проживання чи місцеперебування на території Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню, клопотання може бути подано й безпосередньо компетентному суду цієї Договірної Сторони. Реквізити клопотання про дозвіл примусового виконання рішення визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої має бути здійснене примусове виконання. До клопотання додаються: a) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про набрання рішенням законної сили і про те, що воно підлягає виконанню, або що воно підлягає виконанню до набрання законної сили, якщо це не випливає з самого рішення; b) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесено рішення і яка не взяла участі в процесі, була в належній формі і своєчасно викликана в суд, а в разі процесуальної недієздатності була належним чином представлена. Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і додані до нього документи забезпечуються засвідченим перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони і надсилаються в необхідній кількості примірників з тим, щоб один примірник залишився в установі юстиції, яка виноситиме рішення про виконання, і кожна сторона одержала б по одному примірнику.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так відповідно до пункту с) ст. 60 Договору у визнанні та виконанні рішення на території другої Договірної Сторони може бути відмовлено, якщо: якщо особа, яка порушила клопотання, або відповідач не взяли участі в процесі внаслідок того, що їм або їх уповноваженому не було своєчасно й належно вручено виклик у суд, або ж внаслідок того, що виклик було здійснено тільки шляхом публічного оголошення чи способом, який відхиляється від положень цього Договору;

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в документі, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана, що має бути долучений до такого клопотання, для належного розгляду такого має бути зазначено коли та яким чином такій стороні був вручений виклик до суду.

Аналізуючи заявлене клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, а також додані до нього документи, на предмет їх відповідності положенням та вимогам статті 55 Договору суд виходить з наступного.

В порушення вищезазначених вимог до поданого клопотання в якості додатку додано лише переклад на українську мову завіреної належним чином копії рішення з підтвердженням суду, що воно набуло чинності та його можна виконувати, однак вказаних документів на мові оригіналу до матеріалів клопотання не додано. Як і не додано документів мовою оригіналу та в перекладі на українську мову, підтвердження про те, що учасникові, проти якого було постановлено рішення, копія зазначеного рішення була вручена відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої воно було постановлено, разом із повідомленням про порядок оскарження рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, оскільки клопотання громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення районного суду Братислава не відповідає вимогам ч. 2 ст. 466 ЦПК України, таке слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 260-261, 353-354, 462-468 ЦПК України, положеннями Закону України "Про правонаступництво України, 1991", Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, 1978 р., Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Чехословацькою Соціалістичною Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1982 року, -

п о с т а н о в и в :

клопотання громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення районного суду Братислава IV у Братиславі, Республіка Словаччина від 21.01.2020 року у справі 13Р/296/2015-291 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 - залишити без розгляду і повернути заявнику разом з документами, що додані до нього.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Текст ухвали складено та підписано суддею 09 грудня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду безпосередньо.

Суддя: Мармаш В.Я.