Справа № 728/1779/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємтсва «Пісківське» про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

26.08.2021 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач) до ПСП «Пісківське» (далі Відповідач) про стягнення матеріальної шкоди на суму 40000.00 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що Позивач займається бджільництвом та має 46 вуликів, які з кінця травня 2019 року знаходились в саду в с.Піски. У період з 27 травня по 29 травня Позивач виявив, що на полі, яке належить Відповідачу проводиться обробіток культур отрутохімікатами, в результаті чого відбулося масове отруєння бджіл на пасіці Позивача та загинуло 20 бджолосімей. Внаслідок вищевказаної господарської діяльності Відповідача, що спричинила загибель бджіл Позивачу завдано збитки на суму 40000.00 грн., які він просить стягнути у судовому порядку.

Згідно з ухвалою суду від 27.08.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.09.2021.

У судовому засіданні Позивач поданий ним позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав та додатково пояснив, що він довгий час працював у сільському господарстві і добре знається на ветеринарній медицині та на бджільництві; він упевнений, що Відповідач порушив всі можливі норми при використанні хімічних препаратів, що стало причиною загибелі його бджіл, які не можуть масово загинути внаслідок захворювання; він звертався до відповідних установ по питанню видачі йому паспорта на пасіку, однак отримав відмову, оскільки примірник паспорта він повинен був сам десь придбати і надати для заповнення; бджіл, які загинули він зібрав та спалив.

Представник Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні та підтримав доводи, викладені у відзиві, які зводяться до того, що Позивач порушив порядок та санітарні норми бджільництва і унеможливив об`єктивне фіксування факту загибелі бджіл та встановлення її причини; загибель бджіл могла бути наслідком їх захворювання чи неправильного їх розміщення Позивачем по відношенню до ліній електропередач та тваринницьких будівель; докази у підтвердження належного санітарного стану пасіки та відсутності захворювання бджіл відсутні; Відповідач не використовував препарати, які могли бути шкідливими для бджіл; окрім того, будь-які розрахунки суми збитків у позові відсутні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною Позивача і одного разу, точної дати не пам`ятає, в обідню пору вона поралася на городі і почула гуркіт трактора. Через деякий час вона побачила, що повітря навколо стало біле і відчула печіння в носі та роті, їй стало важко дихати. Свідок запевнила, що одразу побігла до свого чоловіка на подвір`я і попросила води. Після цього їй ще два дні було важко дихати і погіршився зір. Згодом вони з чоловіком виявили, що їх бджоли не літають.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він також є пасічником і проживає в одному селі з Позивачем. Одного разу, влітку 2019 року, близько 14:00 год. він їхав до батьківської хати і побачив, що ПСП «Пісківське» обробляє землю, при цьому дихати було важко. Він вирішив заїхати до ОСОБА_1 , який є ветеринаром, щоб спитати що робити з бджолами, однак ОСОБА_1 вдома не було, а на його подвір`ї лежали бджоли. Чи була вдома дружина ОСОБА_1 свідок не пам`ятає. Свідок запевнив, що походив по пасіці ОСОБА_1 , подивився і поїхав додому. Наступного дня він поїхав до м.Бахмача, де йому сказали, що потрібно бджіл зібрати і відвезти на експертизу до м.Києва або до м.Харкова, однак він цього не робив. Паспорта на пасіку він не має. Від людей свідок дізнався, що всі препарати, якими обробляють поля у Бахмацькому районі виготовляються кустарно в м.Бахмач.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Відповідача та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, Суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається наступне.

Згідно з листом Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області № 12987/124/44-2019 від 04.10.2019, адресованого Позивачу, останнього було повідомлено про те, що Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області розглянута його заява від 29.08.2019 з приводу обробітку поля отрутохімікатами ПСП «Пісківське» (а.с.8,9).

Виходячи з довідки виконавчого комітету Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 17.02.2020 №03-20/70, повідомлення від ПСП «Пісківське» про проведення хімічного обробітку сільськогосподарських культур на землях Пісківської сільської ради не надходило; жителі с.Піски виконавчим комітетом Пісківської сільської ради не повідомлялися про проведення хімічного обробітку сільськогосподарських культур на землях громади; ОСОБА_1 не звертався до виконавчого комітету сільської ради з повідомленням про випадок отруєння бджіл, який стався в травні 2019 року (а.с.10).

Згідно з листом Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області від 15.03.2018 №427-18 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що за результатами розгляду його заяви щодо невнесення працівниками Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Бахмацькою місцевою прокуратурою 14.03.2018 внесено відомості за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України (а.с.11).

З повідомлення Ніжинського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.05.2020 №7-40/266-20, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що останній звертався до вказаного центру з приводу відповідальності ПСП «Пісківське» за отруєння бджіл отрутохімікатами та отримав роз`яснення щодо алгоритму дій по реєстрації пасіки та збору доказової бази (а.с.12, 13).

Із заяви ОСОБА_1 від 23.08.2019 вбачається, що він звертався до Бахмацької місцевої прокуратури з приводу загибелі (отруєння) 21 бджолосім`ї та заподіяння йому в зв`язку з цим суттєвих збитків (а.с.14).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 05.08.2020 № 03-20/70, протягом 2019 року і до зазначеного часу (дата видачі довідки) до виконавчого комітету сільської ради заява від ОСОБА_1 про реєстрацію пасіки не надходила, тому реєстрація пасіки на території сільської ради не проводилася (а.с.28).

З повідомлення Бахмацької районної державної лікарні ветеринарної медицини від 09.09.2021 №218 вбачається, що ОСОБА_1 ветеринарно-санітарний паспорт на пасіку, розміщену по АДРЕСА_1 , не видавався; ОСОБА_1 після 27-29 травня 2019 року Бахмацьке управління ГУ ДПСС в Чернігівській області про загибель бджіл на пасіці, розміщеній в АДРЕСА_1 не повідомляв, огляд бджолиних сімей, виявлення хворих і встановлення причин смерті бджіл не проводились (а.с.29).

Посвідченням Міністерства екології та природних ресурсів України про державну реєстрацію серії А №07390 підтверджується, що гербіцид МайсТер Пауер внесений до переліку засобів захисту рослин, дозволених для використання в Україні. Зареєстрований в Україні терміном до 31.12.2020. Запис у державному реєстрі за №12207 від 04.04.2019 (а.с.32).

За інформацією ТОВ «Байєр» щодо безпечності препарату МайсТер Пауер від 03.08.2020 та від 05.08.2020, препарат гербіцидної дії МайсТер Пауер пройшов численні екологічні дослідження, за умови належного застосування відповідно до інструкції по безпечному використанню та із урахуванням усіх передбачених законодавством України правил та процедур стосовно внесення пестицидів, є безпечним для корисних комах, а також для медоносних бджіл (а.с.33-34).

Згідно з видатковими накладними №47701 від 10.05.2018 та №93676 від 30.10.2019 Відповідачем був придбаний препарат МайсТер Пауер (а.с.35-36).

Отже, Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, заподіяної отруєнням бджіл.

Положеннями статей 22, 1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння, що характерно для даних правовідносин.

Так, виходячи із змісту ст.1166 ЦК України, загальними підставами для відповідальності за завдану майнову шкоду є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Вказані обставини підлягають встановленню під час вирішення спору між сторонами.

Разом з тим, положення ч.2 ст.1166 ЦК України встановлюють презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Наведене покладає обов`язок доведення відсутності вини на заподіювача шкоди, тобто до спростування презумпції вини особа, яка завдала шкоду, вважається винною у завданні шкоди.

Такий підхід висловив Верховний Суд у Постанові від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-2.

Оцінюючи наявність в спірних правовідносинах протиправної поведінки Відповідача, його вини та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача Суд звертає увагу на наступне.

Позивач відповідно до Закону України «Про бджільництво» від 22.02.2000, з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку, повинен був отримати ветеринарно-санітарний паспорт (стаття 13 Закону).

При цьому розміщення та використання пасік повинно відповідати правилам, закріпленим в Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини від 30.01.2001 № 9.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ «Про бджільництво», юридичні та фізичні особи, які провадять діяльність, що впливає або може вплинути на стан бджіл, зобов`язані забезпечити їх охорону.

Дотримання вказаних законодавчих норм дозволяє забезпечити профілактику захворюваності бджіл, ефективне їх використання, в тому числі виявляти причини загибелі і, як наслідок притягнення винних осіб до відповідальності.

Разом з тим, Позивач не надав доказів у підтвердження дотримання ним законодавства про бджільництво, оформлення пасік, які перебувають у його користуванні, що позбавляє можливості встановити кількість належних Позивачу бджіл, дійсні причини загибелі бджіл та винних у цьому осіб.

З іншої сторони Відповідач надав докази про використання у своїй господарській діяльності безпечного засобу, у тому числі і для медоносних бджіл.

Згідно з положеннями розділу 7 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєння бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 №9, при отруєнні бджіл пестицидами керуються «Инструкцией по профилактике отравлений пчел пестицидами», затвердженою Всесоюзним виробничо-науковим об`єднанням по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Союзсельхозхимия» і Головним управлінням ветеринарії Держагропрому СРСР 14 червня 1989 року, пункт 4 якої передбачає, що обстеження пасіки, яка постраждала від отруєння агрохімікатами, проводиться комісією, до складу якої входять ветеринарний лікар, районний зоотехнік з бджолярства, агроном сільськогосподарського підприємства. Комісія, зокрема, здійснює відбір і направлення до лабораторії проб матеріалу (загиблих бджіл тощо).

У даній ситуації лабораторне дослідження загиблих бджіл та іншого матеріалу на предмет наявності в них препаратів, якими обробляв поля Відповідач, не проводилося, безпосередня причина загибелі бджіл не встановлена. Матеріали справи не містять звіту про результати лабораторних досліджень, висновку спеціаліста у сфері ветеринарної медицини чи експерта з приводу встановлення цих обставин.

Аналогічну позицію щодо відшкодування шкоди внаслідок загибелі бджіл висловив Верховний Суд у Постанові від 10.07.2019 у справі № 742/555/17.

Окрім того, для реального поновлення прав Позивача та умовою для відшкодування збитків, є доведення розміру заподіяної шкоди.

Однак у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про кількість загиблих бджіл та їх вартість, що позбавляє Суд можливості встановити наявність шкоди, спричиненої Позивачу та визначити її розмір.

При цьому, Суд не вважає належними доказами у підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 покази допитаних у судовому засіданні свідків, оскільки обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом і покази свідків при доказуванні вищевказаних обставин не можуть вважатися належними доказами, у тому числі за відсутності будь-яких інших доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

У даній справі докази, які надані Відповідачем, відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України спростовують його вину у заподіянні шкоди Позивачу та наявність у його діях протиправної поведінки і причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, у той час, як Позивачем не доведений факт та розмір заподіяної йому шкоди з боку Відповідача, що в своїй сукупності виключає можливість покладення на останнього обов`язку по її відшкодуванню.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, Суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові у зв`язку за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємтсва «Пісківське» про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Пісківське», 16542, с.Піски Ніжинського району Чернігівської області, вул.О.Орищенка,57-а, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода