Постанова

Іменем України

27 вересня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10976/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

на рішення Вишгородського районного суду Київської області

в складі судді Чіркова Г.Є.

від 20 квітня 2021 року

у цивільній справі №363/3013/20 Вишгородського районного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал", Товариство), посилаючись на прострочення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 165 600 грн 15 коп,звернулося до суду позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, згідно ст. 625 ЦК України, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів за період з 12 листопада 2010 року по 28 травня 2020 року 3 % річних від простроченої суми в розмірі 36 263 грн 66 коп. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки в сумі 35 598 грн 32 коп., а всього 71 861 грн 98 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав до суду апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що висновки суду про відсутність в матеріалах справи доказів переходу права вимоги не відповідають обставинам справи, оскільки в матеріалах справи міститься договір відступлення права вимоги від 09.11.2018 на підставі якого до Товариства перейшло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і до відповідачів за кредитним договором №0 від 26.09.2007, за яким ТОВ "Вердикт Капітал" є новим кредитором. Даний договір є чинним, у визначеному законом порядку недійсним не визнавався.

Зауважив, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2020, яка набрала законної сили, у іншій справі, а саме №756/16143/19, замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Вердикт Капітал" у зобов`язанні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 165 600,15 грн. Даною ухвалою встановлено преюдиціальний факт, а саме, що 09.11.2018 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір купівлі-продажу майнових прав №950/К, в тому числі і щодо відступлення правав вимоги до відповідачів за кредитним договором від 26.09.2007.

Зазначив, що висновок суду про відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення боржника про заміну кредитора є підставою для відмови в задоволенні позову суперечить положенням ч. 1 ст. 516 ЦК України, якою визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Також додав, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов без врахування судової практики, висловленої Верховним судом в постанові від 22.05.2018 у справі №904/11838/16.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20.04.2021 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачі подали відзиви, в яких зазначили, що є законним та обґрунтованим висновок суду про відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до них.

Зазначили, що дійсно на підтвердження переходу від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором №0 від 26.09.2007 позивачем надано витяг з Додатку №1 до Договору №950/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018. Разом з тим, суду не наданий додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги саме за кредитним договором №0 від 26.09.2007, який би містив всі необхідні реквізити офіційного документу, підписаний обома сторонами договору.

Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач посилався на те, що висновок суду про відсутність в матеріалах справи доказів переходу до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до відповідачів за кредитним договором №0 від 26.09.2007 не відповідає дійсним обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого банком надано позичальнику грошові кошти для придбання автомобіля в сумі 19 268 доларів США строком до 26 вересня 2014 року зі сплатою 12% річних. Погашення кредиту мало відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.

Згідно п. 2.1 договору у забезпечення виконання грошових зобов`язань позичальника за даним договором останнім передано в заставу транспортний засіб - автомобіль марки Citroen, модель Berlingo, 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Того ж дня, 26 вересня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №145148, за умовами якого остання зобов`язалася перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання ним усіх його зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 165 600 грн 15 коп.

На виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва 23 травня 2011 року видано виконавчі листи №2-7144.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно п. 2.1 якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Згідно п. 2.3 вказаного договору вбачається, що права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця та, з урахуванням інших зобов`язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Згідно акту прийому-передачі від 27 грудня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором №0 від 26 вересня 2007 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №950/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути в майбутньому та які включають, зокрема право вимоги до боржників, майнових та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених в додатку №1,2 до цього договору.

Згідно п. 1.3 договору майнові права вважаються переданими з моменту підписання цього договору.

Згідно Додатку №1 до Договору №950/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018, ТОВ "Вердикт Капітал" прийняв на умовах визначених договором, право вимоги за кредитним договором №0 від 26.09.2007, боржником за яким є ОСОБА_1 (том 1, а.с. 86).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавцем визначено, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Аналіз наведених обставин та положень закону приводить до висновку, що відбулася заміна сторони кредитора у матеріальних зобов'язаннях за договором №0, а саме: 08.12.2011 з АКІБ "Укрсиббанк" на ПАТ "Дельта Банк", а 09.11.2018 з ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Вердикт Капітал".

З наведеного слідує, що ТОВ «Вердикт Капітал» на даний час є новим кредитором ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 26.09.2007 і йому належить право на звернення до суду за захистом своїх прав, пов`язаних з порушенням відповідачами умов виконання вказаного договору, в тому числі із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання рішення суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у справі №2-7144, в якій Оболонським районним судом м. Києва 12.11.2010 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним №0 від 26.09.2007 ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі - стягувача його правонаступником.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Киева від 13 лютого 2020 року заяву Товариства задоволено та замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Вердикт Капітал" у зобов`язанні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з останніх на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором №0 від 26.09.2007 у розмірі 165 600,15 грн.

Отже, вказаною вище ухвалою встановлено факт, що 09.11.2018 між ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір купівлі-продажу майнових прав №950/К, в тому числі щодо відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 26.09.2007.

Колегія суддів також враховує, що в суді першої інстанції відповідачі не заперечували переходу до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за Договором кредиту №0 від 26.09.2007, а просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до відповідачів за кредитним договором №0 від 26.09.2007.

Разом з тим, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, допустився порушення норм процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до відповідачів за кредитним договором №0 від 26.09.2007.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду щодо відсутності в матеріалах справи доказів переходу до позивача права вимоги до відповідачів за кредитним договором знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, що неповідомлення боржника про перехід права вимоги не є підставою для відмови в задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, отримання згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні є обов`язковою передумовою здійснення такої заміни, якщо ця умова погоджена сторонами договору, за яким здійснюється заміна кредитора, або така умова прямо визначена законом.

Частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, законодавець відокремлює надання боржником згоди на заміну кредитора у зобов`язанні та письмове повідомлення боржника про таку заміну, а відповідно і визначає різні правові наслідки недотримання вказаних вимог.

Згода боржника на заміну кредитора у зобов`язанні є обов`язковою виключно в тому випадку, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.05.2018 у справі №904/11838/16.

Матеріали справи не містять доказів, що між первісним кредитором АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачами було погоджено умови, що про зміну кредитора боржник письмово повідомляється.

Однак, вищевказаного судом першої інстанції при ухваленні рішенні також не було враховано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права та неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, знайшли своє підтвердження.

За приписами статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже вказувалося вище, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2010, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 26.09.2007 в розмірі 165 600 грн 15 коп.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк", а в подальшому від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 26.09.2007.

Отже, ТОВ "Вердикт Капітал" належить право на звернення до суду за захистом соїх прав, пов`язаних з порушенням відповідачами умов вказаного кредитного договору, в тому числі із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ці положення застосовуються у випадку невиконання грошових зобов`язань та містяться в гл. 51 ЦК, яка має назву «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання». У свою чергу, ця глава міститься в розд.І «Загальні положення про зобов`язання» кн. 5 ЦК. Отже, норма стосується як договірних, так і недоговірних зобов`язань, тобто порушення грошового зобов`язання, незалежно від визначених у ст. 11 ЦК підстав їх виникнення.

У ч. 5 ст. 11 ЦК передбачено, що у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з актів цивільного законодавства та рішення суду. Отже, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, визначених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.

Водночас для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України підстава виникнення зобов`язання не важлива, значення має своєчасність його виконання та факт передання/сплати грошей.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги щодо наявності у нього права стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, згідно ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання останніми рішення суду про стягнення заборгованості від 12.11.2010. Тобто, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України.

В позовній заяві позивач посилається на те, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню станом на 28.05.2020 становить 71 861,98 грн, з яких 3% річних - 36 263,66 грн, які нараховані за період з 12.11.2010 по 28.05.2020 на суму 126 653 грн 12 коп., а також 35 598,32 грн - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою, проведеною на суму 126 653 грн 12 коп. за період з 28.05.2019 по 28.05.2020.

На підтвердження наведених у позовній заяві наведених сум заборгованості позивачем до позовної заяви долучено розрахунок 3% річних та розрахунок пені за подвійною обліковою ставкою (том 1, а.с. 39-40). Поряд з цим, до позовної заяви позивачем не долучено розрахунку інфляційних втрат.

Отже, позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України, однак не надав розрахунку інфляційних втрат.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних колегія суддів виходить з наступного.

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28 травня 2020 року виконавче провадження №27725732 з примусового виконання виконавчого листа №2-7144 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду на користь стягувача АТ «УкрСиббанк».

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 3% річних, у зв`язку з простроченням виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2010 у справі №2-7144/10, за період з дня ухвалення рішення (12.11.2010) до 28.05.2020.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачами вищевказаного рішення суду до 28.05.2020.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується прострочення відповідачами виконання грошового зобов`язання в сумі 165 600,15 грн, яке виникло на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2010.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом і посилаючись на прострочення виконання вищевказаного рішення суду, позивач просив стягнути 3% річних, виходячи із суми 126 653,12 грн.

Згідно розрахунку позивача, який здійснено, виходячи із суми 126 653,12 грн, розмір 3% річних за період з 12.11.2010 по 28.05.2020 становить 36 263,66 грн.

Ураховуючи наведені обставини та положення ст. 625 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про порушене право позивача та наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання - рішення суду.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення 3% річних піядлгають частковому задоволенню, з огляду на таке.

В позовній заяві ТОВ «Вердикт Капітал» просив стягнути 3% річних за період з 12.11.2020 по 28.05.2020

.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення строків позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати право в примусовому порядку.

При цьому, застосування строку позовної давності залежить не лише від строку коли особа дізналася про порушене право, а й від обставин чи могла особа дізнатися про своє порушене право.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2018 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідачів за кредитним договором №0 від 26.09.2007.

Поряд з цим, зважаючи на те, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли всі права за кредитним договором №0 від 26.09.2007, вважається, що на день (09.11.2018) укладення договору про відступлення права вимоги, позивач, як новий кредитор, в день укладення договору про відступлення права вимоги і додатків до нього знав про порушення свого права з 2010 року.

Отже, про своє порушене право ТОВ «Вердикт Капітал» дізнався з дня набрання рішенням законної сили - 12.12.2010, а з позовом звернувся 03.08.2020, тобто зі спливом строку позовної давності.

З клопотанням про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом позивач до суду не звертався.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідачів звернулися до суду із заявами про сплив позовної давності.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних в межах строків позовної давності.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 03.08.2020, а рішення суду відповідачами виконано 28.05.2020, то період за який необхіно стягувати 3% річних, з 02 серпня 2017 року по 28 травня 2020 року.

Отже, 3% річних необхідно обраховувати за період з 02.08.2017 по 28.05.2020, виходячи із суми 126 653,12 грн. Кількість днів прострочення за період з 02.08.2017 по 28.05.2020 становить 1031 днів.

Таким чином, 3% річних становить 10 728,30 грн (126653,12х3%х1031:365).

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 3% річних в сумі 10 728,30 грн.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову, то й апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень Закону України "Про судовий збір" при зверненні ТОВ "Вердикт Капітал" у 2020 до суду з даним позовом підлягав сплаті судовий збір в сумі 2 102,00 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 153,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у визначеному законом розмірі - 3 153,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 10.06.2021 (том 2, а.с. 78).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем судового збору в розмірі 2102,00 грн за подання позовної заяви.

Беручи до уваги викладене, враховуючи ціну позову - 71 861,98 грн та те, що колегія суддів дійшла висновку про про часткове задоволення позову на суму 10 728,30 грн, з ТОВ "Вердикт Капітал" в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1788,17 грн.

В свою чергу, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 156,92 грн з кожного, а на користь ТОВ "Вердикт Капітал" судовий збір в сумі по 235,37 грн. з кожного, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б; РНОКПП: 36799749) 3% річних в сумі 10 728 (десять тисяч сімсот двадцять всім) грн 30 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 156 (сто п'ятдесят шість) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 156 (сто п'ятдесят шість) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" судовий збір в сумі 470 грн 74 коп., по 235 грн 37 коп. з кожного.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в дохід держави судовий збір в сумі 1788 грн 17 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець