Справа № 635/5619/20
Провадження № 2/635/1167/2021
24 вересня 2021 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Назаренко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лещенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення страхового відшкодування і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
08 вересня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», в якому позивачка просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 71 587,72 грн. (сімдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім грн. 72 коп.); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (франшизу) у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.), а також моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.); стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення страхового відшкодування і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення страхового відшкодування і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про слухання справи у їх відсутність за наявними в матеріалах справи документами, зазначивши, що позивач підтримує позов у повному обсязі та наполягає на його задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_2 і ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, поштову кореспонденцію не отримують. Свою позицію по справі не висловили, документів та доказів в обґрунтування своєї позиції, в тому числі відзиву, до суду також не надали.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 04.10.2017 р. о 19:30 год. в м. Харків на автотрасі Київ-Харків-Довжанський 499км.+900м., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ р/н НОМЕР_1 , не вірно вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу, скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Toyota р/ НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , чим було заподіяно матеріальну шкоду.
На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки ВАЗ р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», що підтверджується полісов №АМ0347185 зі строком дії з 14.05.2017 р. до 13.05.2018 р. Згідно вказаного полісу встановлено ліміт відповідальності страховика при пошкодженні майна в розмірі 100 000,00 грн., а розмір франшизи 2 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Chevrolet р/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_4 ).
Згідно звіту №1242 від 23.11.17 р. вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Chevrolet Aveo р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , пошкодженого при ДТП 04.10.17 р., складає 71 495,72 грн.
21.09.2018 р. на адресу ПрАТ «Європейський Страховий Союз» зі сторони ОСОБА_1 було надіслано заяву про страхове відшкодування разом із необхідними документами.
Однак вказана заява була повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Страхове відшкодування зі сторони ПрАТ «Європейський Страховий Союз» так і не виплачено позивачу на момент розгляду справи.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У відповідності до ч.22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ч. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
На підставі наведеного випливає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника суперечить меті Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому, відшкодовувати шкоду повинен саме страховик.
Враховуючи те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки ВАЗ р/н НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», то саме ПрАТ «Європейський Страховий Союз» зобов`язане відповідно до закону відшкодувати потерпілому, в даному випадку ОСОБА_1 , завдану шкоду в результаті пошкодження автомобіля.
Як встановлено судовим розглядом, згідно звіту №1242 від 23.11.17 р. вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Chevrolet Aveo р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , пошкодженого при ДТП 04.10.17 р. складає 71 495,72 грн.
Окрім цього, в результаті вищевказаного ДТП, ОСОБА_1 були також понесені наступні витрати, зокрема:
-евакуація транспортного засобу Chevrolet Aveo р/н НОМЕР_2 на стоянку за рішенням слідчого відділу СУ ГНП в Харківській області Сагайдака С.О. в сумі 756,00 грн.;
-послуги стоянки в сумі 756,00 грн.;
-евакуація транспортного засобу з місця стоянки до місця здійснення ремонту в сумі 580,00 грн.
Вказані витрати підтверджуються наданими Позивачем розрахунковими документами, зокрема, квитанціями та товарним чеком.
Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно полісу №АМ0347185, то сума матеріальної шкоди у розмірі 71 587,72 грн. (з урахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн.: 73 587,72-2 000,00), завдана Позивачці у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, підлягає стягненню саме з ПрАТ «Європейський Страховий Союз».
У зв`язку з цим, суд доходить висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та задовольняє їх в повному обсязі в сумі стягнення 71 587,72 грн.
Що стосується позовних вимог до ОСОБА_2 , то суд вважає вказані вимоги законними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне:
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Окрім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Враховуючи те, що полісом страхування №АМ0347185 передбачена франшиза у розмірі 2 000,00 грн., то сума страхового відшкодування у розмірі 73 587,72 грн. підлягає зменшенню на розмір вказаної франшизи.
В свою чергу, обов`язок по відшкодуванні розміру франшизи в сумі 2 000,00 грн., згідно вищевказаних положень чинного законодавства, покладається на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на ОСОБА_2 .
Таким чином, матеріальна шкода в розмірі 2 000,00 грн. (франшиза) підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 .
Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн.
При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди протиправними діями ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала, зокрема, у душевних стражданнях та шкоді здоров`я, пов`язаної із пошкодженні її власного майна (автомобіля). Окрім того, після вказаного ДТП, ОСОБА_1 було направлено до лікарні, де було діагностовано «Ушиб мягких тканей головы», що підтверджується відповідною довідкою з лікарні від 12.10.2017 року.
У ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
На думку суду безспірним є той факт, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань за те, що належне йому майно внаслідок ДТП було пошкоджено. Пошкодження автомобіля завдало позивачу душевних страждань, хвилювань, що безпосередньо витікає лише з самого факту вчинення ДТП, вона змушена витрачати час та змінити певним чином свій звичайний розпорядок дня.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із вимог ст. 1167 ЦК України з врахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 3000 грн. 00 коп., оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) позивача.
Крім цього, позивачем було понесено витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, оформленого звітом №1242 від 23.11.17 р. у сумі 1500,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі робіт від 23.11.17 р.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Вказані витрати є належним чином підтвердженими відповідними документами, зокрема актом приймання-передачі робіт від 23.11.17 р. і квитанцією №316630 від 02.11.17 р. про сплату 1500,00 грн.
З урахуванням вищенаведеного, вказані витрати в сумі 1500,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження покладаються на відповідача ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Керуючись статями 12, 81, 133, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 -задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 71 587,72 грн. (сімдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім грн. 72 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (франшизу) у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.), а також моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. (три тисяч грн. 00 коп.).
Стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 942,80 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 80 коп.).
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського районного суду Харківської області або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_2 ;
Суддя О.В. Назаренко