Справа № 350/567/20
Провадження№ 2/350/34/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.,

з участю секретаря Видойник І.П.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом припинення діяльності станції технічного обслуговування по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів,-

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача по справі ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 шляхом припинення діяльності станції технічного обслуговування по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів.

В обгрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння та земельна ділянка площею 0,1017 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

В 2018 році її сусід, відповідач по справі ОСОБА_3 на виділеній йому земельній ділянці за кадастровим номером :01:004:0363 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на відстані 42,10 м від належного їй будинку та на відстані 33,50 м. від межі належної їй земельної ділянки, тобто в межах житлової забудови, здійснив будівництво господарських споруд: гаражу розмірами 12,55 м. на 10,50 м., самовільно і з істотним порушенням будівельних норм і правил влаштував станцію технічного обслуговування по кузовному ремонту та фарбуванню автомобілів, чим чинить їй перешкоди в користуванні належною земельною ділянкою та домоволодінням, оскільки випари від хімічних шкідливих речових, що містяться в розчинниках та фарбах, пил, шум від дії інструменту проникають до її житлового будинку та належну їй земельну ділянку, внаслідок чого погіршується стан її здоров`я та здоров`я її внуків, які проживають разом з нею.

Технічна діяльність відповідачем здійснюється без отримання дозволу Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської ОДА на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Свої послуги щодо фарбування автомобілів відповідач ОСОБА_3 рекламує через соціальні мережі Інтернет, роботи здійснюються практично цілодобово, шкідливі викиди в повітря проникають до її будинку та на її обійстя. Дані обставини задокументовані нею шляхом проведення фото та відео зйомки, обласним телебаченням знято відповідний телерепортаж щодо наявності даного спору.

В добровільному порядку відповідач відмовляється усунути зазначені порушення, тому з приводу даного спору вона неодноразово зверталася в різні державні установи, але вирішити спір не вдалося.

Хімічною лабораторією КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради на її замовлення складено акт №3 від 13 січня 2020 року щодо відбору проб забруднюючих речовин в атмосферу повітря на території її домогосподарства та визначено фізичні параметри повітря, лінійні вимірювання, швидкість руху повітря, яким підтверджено шкідливий вплив внаслідок незаконної діяльності влаштованої відповідачем ОСОБА_3 СТО по ремонту та фарбуванню автомобілів.

Також нею придбано в ГО «ЕКО СІТІ» прилад вимірювання забрудненості атмосферного повітря, який встановлено на її житловому будинку і який працює в постійному режимі з виводом даних на єдиний сервер моніторингу атмосферного повітря та фіксує склад і вміст шкідливих речових в повітрі.

Дозвіл на розміщення СТО відповідачу не надавався, проекти не затверджувались, відсутні також погодження сумісних землекористувачів, сама будівля СТО влаштована в гаражі, що суперечить вимогам санітарних та протипожежних норм і правил.

Позивачка вважає, що внаслідок самовiльних протиправних дiй, відповідач ОСОБА_3 порушує добросусідські відносини, чим створює їй незручності в користуваннi належною їй земельною дiлянкою для обслуговування житлового будинку, чинить шкідливий вплив викидами хімічних складників у повітря, що привело до погіршення стану здоров`я. Оскільки в добровільному порядку даний спір вирішити неможливо, тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ошуст С.Є. позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Родіков І.С. проти позову заперечили. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він здійснює діяльність по технічному обслуговуванню автотранспортних засобів, а саме рихтуванні та фарбуванні, у збудованому ним гаражі на належній йому земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 , що навпроти житлового будинку та подвір`я позивачки ОСОБА_1 . Діяльність здійснює сам, а також у нього іноді працюють наймані працівники, ремонтують як свої автомобілі, так і виконують замовлення по фарбуванню автомобілів. На протязі останніх кілька років між ним та відповідачкою ОСОБА_1 триває спір, остання неодноразово зверталась в різні державні органи, періодично за її зверненнями здійснювались перевірки його господарської діяльності, проте жодних порушень закону не було виявлено. За здійснення господарської діяльності по ремонту та фарбуванню автомобілів він справно сплачує податки та зареєстрований як фізична особа-підприємець за цим видом господарської діяльності. Посилання позивачки на заміри вмісту шкідливих речовин в повітрі за допомогою технічного приладу громадської організації «Екосіті» є безпідставними, оскільки дані технічні прилади не сертифіковані в Україні.

Вважає, що жодним чином прав позивачки ОСОБА_1 він не порушує, його діяльність на здоров`я позивачки і її дітей не впливає, тому просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Родіков І.С. проти позову заперечив та просив в позові відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оглянувши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно із ст. 1 та ст. 4 ЦК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,1017 га, кадастровий номер :01:004:0309 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.04.2014 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2014 (а.с.68 - 69).

Частиною 1 ст. 316 ЦК України, ч. 3 ст. 319 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0826 га за кадастровим номером :01:004:0363 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.08.2016 року (а.с.74).

На вищевказаній земельній ділянці ОСОБА_3 на підставі виданого будівельного паспорта реєстраційний номер 30/06/01-11/17р., виготовленого відділом містобудуванні та архітектури Рожнятівської РДА (а.с.72-73), збудував гараж, в якому здійснює господарську діяльність по обслуговуванні та ремонту (фарбуванню) автомобілів, в результаті якої має місце поширення в повітрі шкідливих запахів від використання лакофарбових матеріалів та пилу, що проникають на подвір`я та до житлового будинку позивачки ОСОБА_1 , чим чиниться шкідливий вплив на неї та на довкілля, що привело до порушення прав позивачки.

Висновком експерта № СЕ-19/109-21/4322-БТ від 05.05.2021 року підтверджено, що розташувати і і функціонувати СТО (технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) в зоні Ж-1 згідно Генерального плану і плану зонування в с. Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області не дозволено. Розмістити СТО (технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) по АДРЕСА_1 згідно вимогам нормативної документації в галузі будівництва без спеціальних погоджень не дозволено (а.с.122-128).

Листом Департаменту містобудування архітектури та планування територій у відповідь на звернення ОСОБА_4 від 19.09.2018 року щодо використання гаражу в якості станції технічного обслуговування зазначено, що відповідно до абз. 2 ч.1 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного, будинку не вище 2-х поверхів (без врахування мансардного поверху) з площею до 300 кв. м, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Звернуто увагу, що будівництво торгівельних будівель (в тому числі станцій технічного обслуговування) будівельним паспортом не передбачено (а.с.38).

Листом ГУ ДФС в Івано-Франківській області підтверджено, що ОСОБА_3 зареєстрований як ФОП та з 03.08.2018 р. перебуває на обліку в Рожнятівській ДПІ ГУ ДФС в області (а.с. 37).

Листом Міністерства охорони здоров`я України підтверджено, що відповідно до абз. 3 п. 5.28 ДСП 173-96 станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів слід розміщувати в промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях, і дорогах за межами житлового району. Додатком 10 до ДСП 173-96 регламентовано відстань від СТО автомобілів до житлових будинків і господарських будівель за умови, що ділянка СТО знаходиться поза межами житлової зони, а не в ній (а.с. 36).

З листа Сваричівської сільської ради № 490/02-26 від 05.09.2019 вбачається, що рішенням сесії сільської ради від 03.07.2016 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Жодних інших рішень чи дозволів ОСОБА_3 на здійснення будь-якої діяльності сільською радою не надавалося (а.с. 34).

З листа управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської ОДА № 01-15/10-Р від 23.01.2020 підтверджено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) не надавався (а.с.33).

Актом санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта, складеного 28 травня 2019 року Рожнятівським районним відділом ГУ ДПСС в Івано-Франківській області підтверджено, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 побудований гараж на три автомобілі розміром 12,55 х 10,50 м, власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3 . На час обстеження біля гаражу виявлено 2 (два) автомобілі і в середині гаражу 1 (один) автомобіль. Відстань від стіни гаражу до стіни будинку ОСОБА_1 становить 42,10 м, до межі житлової забудови ОСОБА_1 - 33,50 м. На час обстеження підприємець ОСОБА_3 проводить ремонтні роботи (електрозварювання, рихтовку, шпаклювання, фарбування) (а.с.30).

З листа Рожнятівського районного відділу ГУ ДПСС в Івано-Франківській області № 143 від 03.06.2019 року вбачається, що комісією встановлено, що на час обстеження комісією земельної ділянки по АДРЕСА_2 належній ОСОБА_3 проводяться ремонтні роботи легкових автомобілів в частині електрозварювальних робіт та рихтовки (шпаклювання та локальне фарбування) кузовів автомобілів.

За інформацією Рожнятівської РДА від 19.06.2018 №РИ-79 «Будівництво майстерні на земельній ділянці ОСОБА_3 не передбачено. На підставі будівельного паспорта ОСОБА_3 отримав повідомлення про початок виконання будівельних робіт і розпочав будівництво гаражу відповідно до розробленої проектної документації (а.с. 27).

З листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 12.2-14/3636 від 03.07.2019 вбачається, що ОСОБА_3 рекомендовано усунути виявлені недоліки (узаконення СТО та отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами) (а.с.26).

Актом відбору проб забруднюючих речовин в атмосферному повітрі № 3 від 31.01.2020 року, складеного хімічною лабораторією КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради підтверджено наявність в атмосферному повітрі на подвір`ї біля житлового будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на відстані 40 м. від джерела забруднення, на час відбору 28.01.2020 року виявлено формальдегід концентрацією 0,036 мг/кв.м, що перевищує допустиму норму кратністю 1,03 (103%), сума вуглеводнів концентрацією 0,11 мг/кв.м, пил недиференційований за складом 0,62 мг/кв.м, що перевищує допустиму норму кратністю 1,24 (124%). (а.с.16-17).

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 , достеменно знаючи про відсутність у нього спеціальних погоджень на здійснення в зоні житлової забудови Ж-1 АДРЕСА_1 господарської діяльності по обслуговування і ремонту (електрозварювання, рихтування, шпаклювання, фарбування, полірування) автомобілів, провадить таку господарську діяльність, що спричиняє шкідливий вплив на довкілля шляхом викиду в атмосферне повітря хімічних складників та пилу, створює підвищений шум, що негативно впливає на здоров`я мешканців даної вулиці, зокрема позивачки ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку, та членів її сім`ї, продовжує і надалі здійснювати таку діяльність, незважаючи на рекомендації компетентних державних органів привести у відповідність до вимог закону таку діяльність, що має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю у спосіб, визначений указаною статтею та із застосуванням інших передбачених законом способів.

У відповідності до вимог ст. ст. 16, 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни повинні дотримуватися правил благоустрою та не порушувати права та законні інтереси інших суб`єктів благоустрою.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справах» визначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права кожного на життя охороняється законом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканість особистого сімейного життя.

Згідно ч. 1 ст. 281 ЦК України фізична особа має невід`ємне право на життя, а відповідно до ч. 1 ст. 283 ЦК України фізична особа має право на охорону її здоров`я.

Відповідно до ст. 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦК України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побути, а також права на її збирання та поширення.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦК України діяльність фізичної та юридичної особи, що приводить до нищення, псування, забруднення довкілля є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» основними принципами охорони навколишнього середовища, зокрема, є: а) пріоритетність вимог екологічної безпеки; б) гарантування екологічного безпечного середовища для життя і здоровя людей; в) екологізація матеріального виробництва; г) компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів. Законодавством України можуть встановлюватися нормативи використання природних ресурсів та інші екологічні нормативи. Екологічні нормативи повинні встановлюватися з урахуванням вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, гігієнічних нормативів. Нормативи гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього є єдиними для всієї території України. Екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни України, зокрема, мають право на: безпечні для життя і здоров`я харчові продукти, питну воду, повноцінне природне середовище; відшкодування шкоди, завданої їх здоровю внаслідок порушення підприємствами установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» законодавством України можуть бути наданні законні права щодо забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» суб`єкт господарської діяльності зобов`язаний: вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу; забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику; виконувати вимоги цього Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність об`єктів підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», державні стандарти у галузі охорони атмосферного повітря є обов`язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання та охорони атмосферного повітря, методи контролю за станом атмосферного повітря, вимоги щодо запобігання шкідливому впливу на атмосферне повітря, встановлюють інші вимоги щодо охорони і використання атмосферного повітря.

Суд погоджується із доводами позивачки про те, що господарська діяльність відповідача підпадає під ознаки джерела підвищеної небезпеки, яка створює негативний вплив на її здоров`я, порушує її спокій, спричиняє їй незручності у користуванні її будинковолодіння, а тому до спірних правовідносин може застосовуватись презумпція вини володільця такого джерела.

Також суд погоджується із доводами позову про наявність шкідливого впливу від господарської діяльності відповідача на навколишнє природне довкілля, природне середовище у зоні впливу такої діяльності, оскільки це підтверджується дослідженими судом письмовими доказами у їх сукупності.

Крім цього у відповідності до п. 4.5 «ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44 передбачено, що мінімальні санітарно-захисні розриви для всіх виробничих будівель і складів, які не виділяють у навколишнє середовище шкідливих з неприємним запахом і пожежонебезпечних речовин, не створюють підвищення рівнів шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань і не вимагають під`їзних залізничних шляхів, повинні бути не менше 50 м.

Згідно ст. 282 ЦК України фізична особа мас право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Відповідно до ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека мас право вимагати її усунення від того хто її створює.

Статтею 1164 ЦК України передбачено, що у разі не усунення загрози життю, здоров`ю заінтересована особа має право вимагати вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози, відшкодування заподіяної шкоди та заборони діяльності, яка створює загрозу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення в частині заборони відповідачу ОСОБА_3 здійснювати підприємницьку діяльність по технічному обслуговуванні і ремонту (електрозварювання, рихтування, шпаклювання, фарбування, полірування) автомобілів в гаражі на території його домоволодіння в АДРЕСА_2 , з огляду на встановлені вище обставини.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачу не заборонено здійснювати господарську діяльність за умов дотримання чинного законодавства та з врахуванням встановлених судом обставин.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом припинення діяльності станції технічного обслуговування по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів, задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуваннi належною їй земельною дiлянкою по АДРЕСА_1 шляхом припинення діяльності станції технічного обслуговування по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів, що здійснюється в приміщенні гаражу по АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Повний тект рішення складений 23.09.2021 року.