Ухвала

17 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 624/619/20

провадження № 61-9621ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Олена Миколаївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Рояківка» про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до

Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Рояківка» про витребування земельної ділянки.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року позов задоволено.

Витребувано у Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Рояківка» на користь ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,63 га, кадастровий номер :08:005:0032, що розташована на території Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

Постановою Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Рояківка» задоволено, рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Рояківка» 1362 грн у відшкодування судового збору.

10 червня 2021 року до Верховного Суду подана касаційна скаргаОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко О. М., в якій заявник просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року і залишити в силі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Заявнику роз`яснено, що після підтвердження повноважень адвоката Петренко О. М. представляти у Верховному Суді інтереси ОСОБА_1 , касаційним судом перевірятиметься відповідність касаційної скарги вимогам законодавства у іншій частині.

26 липня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла заява, до якої додано докази на підтвердження повноважень адвоката Петренко О. М. представляти у Верховному Суді інтереси ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 6 серпня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року у цій справі; касаційну скаргу залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру, виходячи з 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 846 грн, проте заявником не вказано ціну позову, що позбавляло касаційний суд можливості перевірити правильність суми сплаченого судового збору і, відповідно, виконання заявником вимог

пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Заявнику роз`яснено, що після надання суду касаційної інстанції інформації щодо ціни позову (вартості спірної земельної ділянки) касаційним судом вирішуватиметься питання про відкриття провадження у справі.

7 вересня 2021 року до касаційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко О. М., в якій заявник вказує, що вартість спірної земельної ділянки становить 112 327,81 грн. До заяви додано квитанцію про доплату судового збору у розмірі 402 грн та копію договору оренди землі від 16 березня 2010 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270 грн.

Зі змісту наданої заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко О. М., та копії договору оренди землі від 16 березня 2010 року вбачається, що ціна позову ОСОБА_1 складає 112 327,81 грн, і не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність постанови суду апеляційної інстанції. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених

пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Зазначення у постанові Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Олена Миколаївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 6 квітня 2021 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук