Справа № 276/955/21
Провадження по справі №2/276/849/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 вересня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій зазначає, що з 29.04.2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, за час шлюбу вони мають чотирьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивачем подана заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 є повнолітньою, але продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті Юрія Федьковича на першому курсі філологічного факультету. Відповідач працює не офіційно, місце його роботи їй невідоме, отримує заробітку плату та має змогу утримувати спільну дитину та допомагати матеріально на її навчання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позву та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.06.2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

Позивач в судове засідання 21.09.2021 року не з`явилась, належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. 16.09.2021 року ОСОБА_1 до суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності (а.сп.22).

Відповідач,ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.сп.19,21), в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частина 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане повторно 17.10.2013 року (а.сп.7).

Відповідно до копії довідки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 19.05.2021 року № 116, ОСОБА_4 , дійсно є студенткою І курсу денної форми навчання філологічно факультету Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича. Термін навчання: 14.09.2020 - 31.01.2021 (І сем 2020 - 2021 н.р.); 01.02.2021 - 30.06.2021 (ІІ сем 2020 - 2021 н.р.) (а.сп.8).

Копією довідки виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 20.05.2021 № 299/02-25/03 підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.сп.9).

З копії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 19.05.2021 року, ОСОБА_1 в 2020 році доходу не отримувала (а.сп.10-11).

Відповідно до копії судового наказу від 09.06.2021 року у справі № 276/956/21, з відповідача стягнуто аліменти на корись позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.06.2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.сп.23).

Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, відповідач відзив на позов чи зустрічну позовну заяву до суду не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частинами 1, 2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою, не досягла 23 років, продовжує навчатися, форма навчання є денною, щомісячно потребує матеріальних витрат на проїзд до місцезнаходження навчального закладу, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, а також на житлово-побутові потреби.

Відповідачем не подано до суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, а також ту обставину, що він за станом здоров`я чи у зв`язку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможний сплачувати аліменти.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Оскільки суду не подано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували офіційну працездатність відповідача, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведене, матеріальний стан повнолітньої дитини, те, що відповідачем не доведено, що він не може надавати матеріальну допомогу дочці в період її навчання, працює неофіційно та може вживати заходів для забезпечення навчання своєї дитини, та з врахуванням наявності у нього двох неповнолітніх дітей на утриманні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 08.06.2021 року - дня звернення із даним позовом до суду та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку.

У відповідності до статей 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 908 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно у межах платежу за один місяць.

Керуючись статтями 182, 191, 198-200 СК України, статтями 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 263-265, 279,280, 281, 354, 430 ЦПК України -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 08.06.2021 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя А.М. Збаражський