Справа № 170/356/20 Головуючий у 1 інстанції: Сушик Н. В.
Провадження № 22-ц/802/823/21 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вакіна Д.О.,

з участю представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що в с. Шацьк Волинської обл. 12 червня 2019 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики, за умовами якого він позичив відповідачці ОСОБА_3 на ремонт квартири грошові кошти у розмірі 11000 доларів США під проценти, які вона отримала повністю ще до підписання договору.

Станом на 18.05.2020 борг складає 39050 доларів США, з яких: 11000 доларів США сума позики; 6050 доларів США 5% від позики за 11 місяців користування та 22000 доларів США штраф, передбачений п.3 договору.

Оскільки відповідачка грошей не повернула та не визнає позику, то просив стягнути із неї на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 39050 доларів США, що еквівалентно 1039901 грн..

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.06.2019 у сумі 39050 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 09.09.2020 становить 1 085 590 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 5199,50 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені відповідачки ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідачки апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, позивач та відповідачка у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позивач був повідомлений на зазначену ним у заяві від 23.10.2021 офіційну електронну пошту, у якій він одночасно просив залишити апеляційну скаргу без задоволення та проводити розгляд справи у його відсутності (т.1 а.с.244).

Відповідачка у судовому засіданні 13.07.2021 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просила її задовольнити. Пояснила, що не знає позивача, ніколи не була у с. Шацьк Волинської області та не брала у позику грошей, у зв`язку із чим просила призначити у справі комплексну судову почеркознавчо-технічну експертизу (т.1 а.с.203-204).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду скасувати з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір позики, який відповідачка не виконала, у зв`язку із чим кошти підлягають стягненню.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Кожна особа має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає і частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Із наданого позивачем апеляційному суду оригіналу договору позики вбачається, що його складено та підписано 12.06.2019 у с. Шацьк Волинської області. За його умовами позивач передав відповідачці на її власні потреби (ремонт квартири, розташованої у м. Київ), які вона отримала до підписання договору, 11000 доларів США зі сплатою 7% щомісяця за користування позикою, зі строком повернення 12.04.2020. За порушення строку повернення передбачено сплату штрафу у розмірі 200% від суми позики, а саме 22000 доларів США. Місцем виконання договору є смт. Шацьк Волинської обл. (т.1 а.с.49).

У надісланій апеляційному суду заяві від 27.11.2020 позивач сам підтверджує, що цей договір позики у смт. Шацьк не укладався та не підписувався (т.1 а.с.48).

У суді апеляційної інстанції відповідачка категорично заперечила укладення такого договору позики. Пояснила, що ніколи не була у смт. Шацьк Волинської області, не знає позивача взагалі, що до поданої її представником цієї апеляційної скарги, всі наявні у справі заяви ніби-то від її імені нею фактично не подавалися і не підписувалися, що це швидше за все вчинено самим позивачем.

Призначена апеляційним судом за клопотанням відповідачки комплексна судова почеркознавчо-технічна експертиза не проведена не у зв`язку із ухиленням відповідачки від її проведення, а у зв`язку із недостатньою кількістю порівняльного матеріалу (не менше, ніж у 20 документа) та неможливістю таких надати.

Представник позивача надав апеляційному суду копії позовних заяв до відповідачки ОСОБА_3 , поданих до інших судів різних областей, із аналогічними позовними вимогами, де місцем укладення саме 12.06.2019 договорів позики зазначено м. Київ, але відрізняється місце виконання договорів (т.1 а.с.149-182).

Так, 07.07.2020 до Городнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява, де позивачем зазначено ОСОБА_4 , хоча адреса проживання та ідентифікаційний код аналогічні, як і у позовній заяві ОСОБА_2 у цій справі (т.1 а.с.1, 151-152).

23.06.2020 до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява, де позивачем зазначено ОСОБА_5 , хоча адреса проживання та ідентифікаційний код аналогічні, як і у позовній заяві ОСОБА_2 у цій справі (т.1 а.с.1, 161-162).

06.07.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява, де позивачем зазначено ОСОБА_2 , хоча адреса проживання аналогічна, як і у позовній заяві ОСОБА_2 у цій справі (т.1 а.с.1, 168-169).

30.04.2020 до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява, де позивачем зазначено ОСОБА_2 , хоча адреса проживання та ідентифікаційний код аналогічні, як і у позовній заяві ОСОБА_2 у цій справі (т.1 а.с.1, 176-177).

Апеляційний суд доходить висновку, що наведені докази підтверджують пояснення відповідачки та її представника про те, що між позивачем та відповідачкою у смт. Шацьк 12.09.2019 договір позики не укладався, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір як за подання позовної заяви, так і за подання апеляційної скарги покладається на позивача з таких підстав.

Звертаючись 18.05.2020 із цим позовом до Шацького районного суду Волинської області, позивач, як підставу для звільнення від сплати судового збору приєднав копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 05.05.2006 Одеською облдержадміністрацією. Це посвідчення затверджене постановою КМУ від 20.01.1997 №51 (т.1 а.с.4, 11).

Разом із тим, таке посвідчення станом на 18.05.2020 не відповідає вимогам Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2018 №551, відповідно до п.3 якої таке посвідчення було дозволено використовувати лише до 01 січня 2019 року.

З урахуванням наведеного, за подання позовної заяви відповідно до вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10399,01 грн. (1% ціни позову).

У зв`язку із звільнення ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.05.2021 відповідачки ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги і ухваленням нового судового рішення про відмову в позові, відповідно до вимог п.п.1, 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15598,52 грн. (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 25997 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 53 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді