ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 619/3847/15-ц

провадження №22-ц/818/1534/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В, Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Кононихіної Н.Ю.

УСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 169 від 19.08.2014 внесеного ВДРАЦС реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

Позов мотивований тим, що 12 жовтня 2013 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківської області за актовим записом № 323. 17 березня 2014 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області зроблено актовий запис №169 від 19.08.2014 року про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народився син ОСОБА_4 . Батьком народженої дитини згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України було записано його. Однак, він з цим не згоден. З моменту реєстрації шлюбу, тобто з 12.10.2013 року і до народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 пройшло менше 9 місяців. Також зазначає, що з моменту реєстрації шлюбу - 12.10.2013 року і до його розірвання - 17.03.2014 року відповідачка у справі про свою вагітність його не повідомляла, вона зазначений факт приховала від нього та суду, який розглядав справу про розірвання шлюбу. Якби йому був відомий зазначений факт, то він повідомив би про це суд під час розгляду справи про розірвання шлюбу. За його ініціативою для проведення аналізу у нього було відібрано сіменну рідину. Відповідно до аналізу сіменної рідини № Е-587 (сперматограми), проведеного Медичним Центром «Екомед», в графі примітка зазначається, що особливу увагу звернути на передміхурову залозу. Астенозооспермія тривалістю не менше 5 років. Потребується лікування безпліддя. З вищезазначеного можна зробити висновок, що на час зачаття дитини у нього було безпліддя і він не міг бути біологічним батьком дитини.

Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Виключено відомості про батька ОСОБА_1 з актового запису № 169 від 19.08.2014 року про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені ВДРАЦСРС Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2020 року задоволено заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 15 жовтня 2015 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що викладений у рішенні Дергачівського райсуду Харківської області від 15.10.2015 про те, що на час зачаття дитини у нього було безпліддя і він не міг бути біологічним батьком дитини» є передчасним. Отже, наявність наведених обставин, що не були відомі заявнику, а також суду під час розгляду справи, є істотними для справи обставинами, які, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, дають підстави для перегляду рішення суду 15.10.2015 у зв`язку із нововиявленими обставинами та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів на підтверд .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. В якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про недоведеність позову. В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідачка визнала позов, що підтверджується аудіо записом судового засідання. Доводи відповідачки щодо того, що їй надходили погрози вважає безпідставними та не доведеними, а показання свідків допитаних в судовому засіданні вважає упередженими. Позивач вказує що в суді першої інстанції не було призначено тест ДНК, і вважає за необхідне його провести, адже такий доказ може бути належним доказом в даній категорії справ.

Частиною 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 16 травня 2019 року. (а.с. 28)

17 березня 2014 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано(а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області було вчинено актовий запис № 169, згідно якого батьком народженої дитини було записано саме ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із клопотанням про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, посилаючись на те, що саме тест ДНК є належним доказом в даній категорії справи та його проведення безпосередньо буде слугувати інтересам дитини, а також слугуватиме для прийняття обґрунтованого рішення у справі.(а.с.136-137).

Ухвалою Харківського апеляційного суду клопотання задоволено. Призначиено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про виключення позивача як батька дитини з актового запису про народження молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є біологічна спорідненість між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька та сина? Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яке розташоване за адресою: 61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 34.(а.с. 197-198)

03 червня 2021 року з Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта, в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,999%.(а.с. 201-214).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України..

За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року по справі №478/690/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Під час розгляду справи в апеляційному провадженні було назначено та проведено судову молекулярно-генетична експертизу, якою встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,999%. (а.с.202-2014)

Клопотання позивача про повторне призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з порушенням методик дослідження, ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишено без задоволення.

Оскільки достатніх належних та допустимих доказів щодо відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дитиною матеріали справи не містять, а висновком експерта встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ймовірність даної події складає 99,999% колегія судді дійшла обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права.

Оскільки вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук