Справа № 202/6332/20
Провадження № 2/202/632/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

головуючої судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 16.05.2007 року між ними та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за умовами якого вони надали відповідачу кредитні кошти у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16.05.2027 року зі сплатою відсотків за користування ними, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання між ними та ОСОБА_2 16.05.2007 року було укладено договір поруки. ОСОБА_1 допустив порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14.09.2020 року за кредитним договором рахується заборгованість у загальному розмірі 628 863, 01 доларів США, яка складається з наступного: 73 091, 07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128 362, 72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407 305, 22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 60 478, 97 доларів США, яка складається з 40 374, 97 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року; 20 104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Представник ОСОБА_2 надав відзив на позов в якому зазначив, що позивачем не надано доказів укладання договору поруки між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 , нарахування позивачем заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року на підставі кредитного договору є неправомірним. Наголошував, що у пункті 7.1 кредитного договору, який укладено між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 визначено, що погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з 03 по 10 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 945, 16 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У разі порушення вищевказаних термінів оплати ( зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів - позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що гр. ОСОБА_1 з червня 2007 року мав заборгованість по сплаті кредитних коштів, разом з тим ОСОБА_1 взагалі не вніс щомісячний платіж у грудні 2008 року, січні, лютому, березні та квітні 2009 року допустивши станом на 11 квітня 2008 року порушення термінів оплати визначених у пункті 7.1 кредитного договору щомісячних платежів більше як на 120 календарних днів. Таким чином, днем виникнення обов`язку повернення кредиту за кредитним договором є 30 квітня 2009 року. Отже, договір поруки від 16 травня 2007 укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 припинив свою дію через п`ять років - 30 квітня 2014 року. На підставі вищенаведеного просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позивних вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі.

Представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надав відповідь на відзив в якій зазначив, що згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 16.05.2027 року, а вони звернулися до суду з позовом до відповідача 21.10.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, відзив на позов не надав.

Представник ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.05.2007 року між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNU0G100000192 за умовами якого вони надали відповідачу кредитні кошти у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16.05.2027 року зі сплатою відсотків за користування ними, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язання між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 16.05.2007 року було укладено договір поруки № DNU0G100000192.

За п. 5 договору поруки, у випадку невиконання Боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 Договору поруки, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(них) зобов`язання (-ь).

Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання.

За п. 11 Договору поруки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

За п.12 Договору поруки, Порука за договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 14.09.2020 року за кредитним договором рахується заборгованість у загальному розмірі 628 863, 01 доларів США, яка складається з наступного: 73 091, 07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128 362, 72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407 305, 22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Позивач здійснювалось нарахування процентів в межах строку дії кредитного договору, а тому доводи представника ОСОБА_2 щодо неправомірного нарахування відсотків за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року не заслуговують на увагу.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто, у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

14.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про її погашення.

Надіславши 14.09.2020 року відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» змінило строк виконання основного зобов`язання.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_2 заявив про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Тобто, у разі зміни строку виконання основного зобов`язання у порядку частини другої статті 1050 ЦК України і встановлення нового кінцевого строку повернення кредиту, саме з цього часу у банка виникає право на позов щодо погашення заборгованості у цілому і від цього дня розпочинає перебіг визначена статтею 257 ЦК України позовна давність щодо відповідних вимог, а тому представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду із позовом в межах строку позовної давності та заява представника ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, з урахуванням заявлених позивачем вимог про часткове стягнення заборгованості, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором 60 478 (шістдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 97 центів, яка складається з 40 374, 97 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року; 20 104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 25 310, 45 грн.

Керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість у сумі 60 478 (шістдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 97 центів, яка складається з 40 374, 97 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року; 20 104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 25 310 (двадцять п`ять тисяч триста десять) грн. 45 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 17.09.2021 року

Суддя: Г.В. Бєсєда