Справа № 691/1499/19
Провадження № 2/691/59/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 вересня 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря Штепи О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ та відшкодування вартості понесених затрат на поліпшення житлових умов
В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, лише виключила з майна, яке підлягає визнанню спільною сумісною власністю та поділу холодильник LG вартістю 7000 гривень.
Разом з тим, будучи присутнім на попередніх судових засіданнях свою позицію щодо спору змінив. При цьому, позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині визнання майна спільною власністю подружжя за його переліком і варіантом розподілу та при допиті свідків погодився, що ним та позивачем під час шлюбу дійсно проводилися будівельні роботи та витрати на поліпшення домоволодіння по АДРЕСА_1 . З сумою витрат не погодився та зобов`язався надати докази щодо їх дійсної вартості, однак після цієї заяви перестав з`являтись в судові засідання. Проти вартості спірного рухомого майна наведеної позивачем, не заперечував
З огляду на вище викладене, зі згоди представника позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вислухавши представника позивача, врахувавши пояснення позивача та відповідача, свідків, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, суд вважає наступне.
Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року по 10.01.2019 року, коли, згідно рішення Городищенського районного суду, копія якого знаходиться у матеріалах справи, їхній шлюб було розірвано.
Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тобто, дана стаття закріплює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, навіть у випадках, коли майно, яке придбане подружжям під час шлюбу, зареєстроване на когось одного з них. У ч. 3 ст. 368 ЦК України, також зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
У п. 23 Постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Розірвання шлюбу, як зазначено у ч. 1 ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а у разі такого поділу, згідно зі ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Виходячи з матеріалів справи, між сторонами шлюбний договір не укладався та будь-яких домовленостей щодо поділу майна, не було.
З огляду на вищевикладене, за відсутності шлюбного договору між сторонами та доказів, які б підтвердили заперечення відповідача щодо походження спірного рухомого майна, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу обґрунтований, підтверджений належним чином доказами, а тому підлягає до задоволення.
Домоволодіння, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 придбане ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу садиби від 16.11.2006 року, копія Договору міститься в матеріалах справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 мати колишнього чоловіка померла, ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець першої черги за законом фактично прийняв спадщину після померлої матері.
У відповідності до листа № 228/01-16 від 13.03.2020 року, за підписом завідувача Городищенською держнотконторою М.О.Бідної за даними спадкового реєстру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрито спадкову справу № 145/2018 року приватним нотаріусом Городищенського РНО Соколовою О.М.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Оскільки, після смерті власника домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , зобов`язання по відшкодуванню витрат на поліпшення житлових умов входять до складу спадщини, підлягають застосуванню норми ч. 1 ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої. спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд вважає наступне.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача.
Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, інші витрати пов`язані з розглядом справи документально підтверджені, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 6618 гривень 70 копійок.
На підставі вище викладеного, керуючись: ст. ст. 60, 61, 68, 69, 70 СК України, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 3 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України ЦК України, п. 23 Постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя»; ст. ст. 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 133, ч. 1 та ч. 2 ст. 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Виділити ОСОБА_1 м`який кутовий диван для кімнати вартістю 3000 гривень, шафу-купе вартістю 5000 гривень, тумбочку під телевізор вартістю 300 гривень, телевізор LG вартістю 5000 гривень, пилосос Eltktrolux вартістю 1000 гривень, мікрохвильову піч LG вартістю 800 гривень, газову плиту Liberton вартістю 3000 гривень, пральну машину LG вартістю 3000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 - судові витрати у сумі 6618 (шість тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 70 копійок, з яких : 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок - сплачений судовий збір; 5000 ( п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрати на проведення будівельно-технічного дослідження, 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 30 копійок за виготовлення технічного паспорту на будинковолодіння.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлений 20.09.2021 року.
Суддя В. О. Черненко