КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/407/21 Головуючий у І інстанції Петров Д.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що 21.08.2017 між нею та Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі - відповідач, банк) укладено договір № 0 (далі - договір) про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, сума кредиту 10 254,00 грн.

Позивачка внесла декілька платежів у розмірі 2565,00 гривен в 2017 році, після чого перестала сплачувати щомісячні платежі, у зв`язку з втратою основного доходу - заробітної плати та постійної роботи. Позивачка довгий час не працювала та не мала постійного доходу для сплати щомісячних платежів за договором у період з 2017 по 21.08.2018.

28.12.2020 позивачка звернулася до банку з листом щодо надання копії договору, в якому зазначила про те, що вона готова сплатити кредитне зобов`язання на підставі того, що на теперішній час має постійний дохід/заробітну плату. На початку січня 2021 позивачка дізналася про те, що вона знаходиться в Єдиному реєстрі боржників на підставі виконавчого провадження ВП № 63973921, де зазначена відповідальна особа приватний виконавець Малкова М.В.

Станом на січень 2021 року позивачка дізналась, що щодо неї відкрите виконавче провадженні ВП № 63973921 від 22.12.2018, на підставі заяви стягувача про примусове виконання про стягнення з боржника, яким є позивачка - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 33636,29 гривень, на підставі невиконання кредитного зобов`язання за договором. Документ видав Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С.

Позивачка не погоджується з діями банку щодо нарахування за договором кредитної заборгованості, яка виникла у розмірі 33636,29 гривень та передачу до виконання кредитного зобов`язання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вважає, що банком були порушені її права як споживача за договором, та строки договору.

Просила суд визнати порушеними права та законні інтереси ОСОБА_1 діями Акціонерного товариства «Укрсиббанк», як споживача та клієнта банку за кредитним договором № 0; визнати протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо продовження строку за кредитним договором № 0 та нарахування заборгованості на підставі спливу строку позовної давності; скасувати нараховану заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 33636,29 гривень, на підставі спливу кредитного зобов`язання та скасувати вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 33636,29 гривень.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із висновком суду про те, що АТ «Укриббанк» є неналежним відповідачем у даній справі. Наголошує на тому, що на час пред`явлення нею позову, їй не було відомо про існування та утворення кредитної заборгованості за договором перед ТОВ «Фінансова компанія «Веста», яка наразі стягується з позивачки ТОВ «Вердикт Капітал». Відступаючи право вимоги за кредитним договором, АТ «Укрсббанк» не скористався своїм правом на стягнення заборгованості з позивачки. Про відступлення права вимоги позивачка не була повідомлена. Тому вважає, що саме внаслідок незаконних дій банку які не відповідають умовам кредитного договору, укладено договір факторингу № 124 від 27.09.20'8 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста», що призвело до протиправного продовження строку дії Кредитного договору в односторонньому порядку та створенню кредитної заборгованості за договором у розмірі 33636,26 грн., що не відповідає строку Договору відповідно до умов кредитного зобов`язання.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає рішення суду правильним, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні апеляційної скарги з підстав, що в ній зазначені.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2017 між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10234 грн.

Як вбачається з наданих відповідачем АТ «Укрсиббанк» до відзиву на позов копії договору факторингу № 124 від 27.09.2018, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 0 від 21.08.2017, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем АТ «Укрсиббанк» права позивачки не порушені, право вимоги за кредитним договором № 0 від 21.08.2017 банком передано іншій юридичній особі - ТОВ «Фінансова компанія «Веста» 27.09.2018, вимоги до якої позивачка не заявляє.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права;2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Заявляючи позов, позивачка вважала, що саме внаслідок неправомірних дій АТ «Укрсиббанк» щодо продажу її кредитної заборгованості після закінчення строку кредитного договору, у ТОВ Вердикт Капітал» виникло право на її стягнення у розмірі 33632,29 грн.

Разом із тим, із змісту позовних вимог вбачається, що позивачка не погоджується із розміром цієї заборгованості і не бажає її сплачувати на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Із наданих суду доказів вбачається, що між позивачкою та АТ «Укрсиббанк» виникли кредитні правовідносини. Кредитор скористався наданим йому ст.512 ЦК України правом відступлення права вимоги, відступивши 27.09.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Веста» своє право вимоги до позивачки за кредитним договором № 0 від 21.08.2017.

Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста» як кредитора за кредитним договором № 0 від 21.08.2017 на підставі Договору відступлення права вимоги № 28-09/8/2 від 28.09.2018 є ТОВ «Вердикт Капітал».

Статтею 522 ЦК України передбачено, що новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Таким чином, оскільки позивачка не погоджується із сумою боргу, вона має право оскаржити її розмір, висунувши вимоги до кредитора, яким на даний час є ТОВ «Вердикт Капітал».

Разом із тим, позивачка не оскаржує вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», які висунуті були проти нею у виконавчому написі нотаріуса, а пред`явила вимоги до АТ «Укрсиббанк», який на час пред`явлення позову вже не є кредитором за договором споживчого кредиту.

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Проте ТОВ «Вердикт Капітал», на права та обов`язки якого може вплинути судове рішення і який є кредитором, є лише третьою особою у цій справі.

З врахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому позивачка не позбавлена права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та незаконними залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: