Пров. №2/766/4407/21
06 грудня 2021 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Платан" про визнання незаконними дій по відключенню від електричної мережі, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними дії садівничого товариства "Платан" по припиненню електропостачання садового (дачного) будинку, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 на території Федорівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, що належить їй; зобов`язати Садівниче Товариство "Платан" поновити електропостачання та приєднати до електричної мережі садовий (дачний) будинок, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 на території Федорівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, що належить їй; стягнути на її користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн., та судові витрати.
В обґрунтування позову вказала, що володіє земельною ділянкою № НОМЕР_1 , площею 0,06 га для ведення садівництва на території садівничого товариства "Платан", що розташовано на території Федорівської сільської ради Білозерського району Херсонської області. На її земельній ділянці збудовано садовий (дачний) будинок, який до жовтня 2018 р. був приєднаний до загальної електричної мережі садівничого товариства "Платан". У жовтні 2018 року садівниче товариство "Платан" без будь-яких на те підстав від`єднало її садовий будинок від загальної електричної мережі. Заборгованості за спожиту електричну енергію не має. Вважає такі дії товариства незаконними, оскільки жодних рішень загальні збори товариства про відключення її будинку не приймали, а вказане є фактично самоуправством зі сторони керівництва товариства. У зв`язку з вказаними подіями вона зверталася до Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області із заявою щодо притягнення до кримінальної відповідальності керівництво товариства, однак, органом досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України в діях посадових осіб СТ "Платан". Зазначає, що в період з осені 2018 р. та по день звернення до суду не має можливості у повній мірі використовувати належну їй садову земельну ділянку та дачний будинок. Через відсутність електропостачання вона не може проживати в літній сезон на дачі, оскільки вона є літньою людиною, пенсіонеркою за віком, можливість користуватися садовою земельною ділянкою є ще й необхідністю для можливості виживання. Крім того, вона через відключення електроенергії змушена була звертатися до правоохоронних органів за захистом, якого так і не отримала, що негативно вплинуло на психологічний стан, у зв`язку із чим отримала моральні страждання, які оцінює у 10 тис. грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
19.10.2020 р. головою правління СТ "Платан" подано заяву, у якій вказала, що ОСОБА_1 є членом СТ "Платан" з 1994 року та є користувачем електричної енергії для забезпечення своїх побутових потреб. Електроенергію ОСОБА_1 отримує через СТ "Платан", яке закуповує її у енергопостачальника ВАТ "Херсонобленерго" для побутових потреб (садоводів). ОСОБА_1 поновлено електропостачання до садової ділянки за №1642 відповідно до статуту СТ "Платан".
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.11.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
18.06.2021 року представником позивачки подано клопотання про долучення доказів.
В судовому засіданні 14.05.2021 р. позивачка та її представник позовні вимоги частково підтримали, просили їх задовольнити. Вимогу про зобов`язання відключити будинок позивачки не підтримали через відновлення електропостачання.
06.12.2021 р. представником позивачки подано заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, подано заяву про відкладення розгляду справи через карантин в Україні та червоним рівнем епідеміологічної небезпеки. Відзив до суду не подавався.
Суд, з врахуванням думки представника позивачки, повторною неявкою представника відповідача без поважних на те причин, дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.
Суд, заслухавши вступне слово позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
За довідкою №10 від 13.05.2019 р. СТ "Платан", ОСОБА_1 є членом Товариства з 1994 року та отримала садову (земельний наділ) ділянку № НОМЕР_1 площею 0,06 га для ведення садівництва (арк. справи 10).
Згідно технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, розташований на території СТ "Платан", земельна ділянка № НОМЕР_1 на території Федорівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 23.04.2019 р., власником останнього є ОСОБА_1 (арк. справи 11-14).
З квитанцій (арк. справи 15) вбачається, що ОСОБА_1 сплачувалися рахунки за електропостачання по приладу обліку.
Згідно Статуту СТ «Платан», затвердженого зборами уповноважених членів товариства протокол № 3 від 19.06.2017 р., а саме п. 4.8.5 член товариства зобов`язаний своєчасно сплачувати плату за використану електричну енергію в розмірах та в терміни, які визначаються Загальними зборами (Зборами Уповноважених) членів Товариства, відмова або відсутність поливи не звільняє від сплати цільових внесків у повному обсязі.
Вищим органом товариства є Загальні Збори (збори уповноважених) (п.п.а п. 6.1 Статуту).
За підпунктом «ж» п. 6.2 Статуту саме виший орган товариства Загальні Збори (Збори уповноважених) затверджують розмір цільових внесків, терміни їх оплати, визначають розміри, порядок формування та використання фондів Товариства.
Позивачка вказує на незаконність дій Товариства щодо відключення її земельної ділянки від електропостачання, в той же час, матеріали справи, а саме постанова про закриття кримінального провадження свідчить про те, що відключення здійснювало не СТ «Платан», а група осіб за рішенням зборів користувачів електроенергії.
Право негайного відключення споживача від електропостачання без додаткового попередження має виконавчий орган Товариства - правління, але лише у разі виявлення без облікового споживання електроенергії.
Тобто, відключення земельної ділянки позивачки на підставі рішень зборів користувачів електроенергії в СТ «ПЛАТАН» є незаконним, а права позивачки, як споживача порушені, оскільки споживання електроенергії нею здійснювалася за приладами обліку, збори користувачів електроенергії в СТ «Платан» не є передбаченим Статутом органом, уповноваженим приймати рішення щодо відключення споживача від електропостачання без додаткового попередження.
Згідно ст. ст.1, 21 Закону України «Про об`єднання громадян», об`єднання громадян є добровільне громадське формування створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод, й може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об`єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 27 вказаного Закону, громадське об`єднання несе відповідальність передбачену цим Законом (щодо накладення стягнення) та іншими законодавчими актами України.
Відповідно до ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи.
Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 2 ст. 87 ЦК України, установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.
Матеріали справи не містять доказів, що збори користувачів електроенергії в СТ «ПЛАТАН» є органом, уповноваженим на здійснення будь-яких функцій від імені СТ «Платан».
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства).
Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.
Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (стаття 12 ЦК України).
До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.
За абзацем дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Позивачкою жодних належних, достатніх, достовірних доказів незаконності дій саме відповідача СТ «Платан» щодо відключення її земельної ділянки суду не надано, законність створення та, проведення зборів користувачів електроенергії в СТ «Платан» та прийняття ними будь-яких рішень не є доказом того, що рішення прийнято від імені СТ «Платан», а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог в частині визнання незаконними дій СТ «Платан».
Вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити електропостачання стороною позивача в судовому засіданні не підтримувалися через відновлення підключення.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Статтею 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Позивачка вказує на те, що відсутність електроенергії, звернення її до правоохоронних органів завдало їй моральної шкоди.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивачкою не доведено, що завдана їй відключенням її будинку від електропостачання моральна шкода заподіяна відповідачем СТ «Платан», оскільки збори користувачів електроенергії в СТ «Платан» не передбачені Статутом, вирішення будь-яких питань таким зборам СТ "План" не делегувало.
Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За приписами ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, за приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою факту заподіяння відповідачем моральної шкоди, внаслідок чого позов про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачку, відповідачем про існування судових витрат не заявлено.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складене 16 грудня 2021 року.

Керуючись ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 229, 263-265, 267, 288, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Садівничого товариства "Платан" (код юридичної особи: 21307180, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Миру, буд. 18) про визнання незаконними дій по відключенню від електричної мережі, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус