Єдиний унікальний номер 243/7463/20
Номер провадження 22-ц/804/2891/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

Суддів Гапонова А.В., Кішкіної І.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 , за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Логістик» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в якій подана апеляційна скарга Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», через представника Пешкова Олега Олександровича на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2021року (головуючий у суді першої інстанції Мірошниченко Л.Є.),

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 виклав вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Страхова Компанія про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 100 000,00грн також вимагав стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Логістік» - Товариства водієм в якій був ОСОБА_2 залишкову вартість відновлювальних робіт в сумі 52171,01грн та витрати за оплату роботи експерта по оцінці вартості робіт в сумі 1850,00грн.

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язував із неналежним виконанням з боку Страхової Компанії зобов`язань взятих на підставі договору страхування, стверджуючи що власнику автомобіля марки Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди - ДТП, що сталася 21 червня 2020 року по вині ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Renault Premiuv Seumitz Sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належному Товариству, яке згідно полісу № ЕР - 163400238 від 16 березня 2020 року застрахувало свою цивільно-правову відповідальність в Страховій компанії спричинено матеріальну шкоду.

В подальшому ОСОБА_1 уточнив позов, виклав вимоги з урахуванням висновку судової експертизи та вимагав стягнути з Страхової компанії 130000,00грн та з ОСОБА_2 залишкову вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 40 108,82грн, витрати на оплату експертизи в сумі 6 042,70грн та витрати на правничу допомоги в розмірі 7 800,00грн.

У відзиві на позов від 17 вересня 2020 року Товариство вважало, що відшкодування позивачу повинно здійснюватися з розрахунку матеріальної шкоди з урахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу в розмірі який охоплюється встановленою страховою сумою за шкоду заподіяну майну.

Страхова Компанія у відзивах на позовну заяву від 23 вересня 2020року та від 31 травня 2021року правові підстави для відмови в позові вбачала в передчасності звернення потерпілої особи до суду без звернення до Страхової компанії; та не погоджуючись з заявленими вимогами про відшкодування матеріальної шкоди посилалася на положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що страховою компанією в разі настання страхового випадку, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Ухвалами Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2020року та від 31 березня 2021року призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з Страхової компанії на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 113451,44грн та судові витрати в розмірі 9 731,08грн. Суд першої інстанції виходив з того, що підтверджено обставини щодо спричинення ОСОБА_2 , на автомобілі належному Товариству, матеріальна відповідальність якого була застрахована, матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , який користувався автомобілем марки Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 на належних правових підставах, в розмірі визначеному судом.

В апеляційній скарзі представник Страхової Компанії висловив вимогу про скасування рішення та відмову в позові. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд обґрунтовував своє рішення висновком експертизи на час її проведення, чим порушив вимоги пункту 32 Національного стандарту № 1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», оскільки оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків.

Інший довід апеляційної скарги зводився до того, що позивачем порушено вимоги статті 49 ЦПК України, оскільки ним збільшено позовні вимоги після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Також на думку заявника сума гонорару адвоката в розмірі 7 800,00грн є завищеною та не підтвердженою жодним належним доказом.

В обґрунтування скарги заявник також посилався на те, що вимоги позивача є передчасними, оскільки він не звертався до Страхової Компанії в позасудовому порядку.

На час розгляду справи відзиви не надходили.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши позивача, за відсутності Страхової компанії представник якої просив розглянути справу без нього, також за відсутності відповідача ОСОБА_2 та представника Товариства повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

10 липня 2020 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 довіреність на користування та розпорядження автомобілем марки Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 з 11 грудня 2019 року/а.с.7/

Протокол про адміністративне правопорушення від 21 червня 2020 року містить відомості про ДТП на 652км+850м автошляху М 03 Київ-Харків-Довжанський між автомобілем Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Renault Premiuv Seumitz Sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , додатком до протоколу є схема пригоди та фото таблиця /а.с.9-16/.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП /а.с.17-18/.

За даними експертного авто товарознавчого дослідження звіт № 91/20 від 03 липня 2020 року вартість ремонту склала 152 171,01грн /а.с.19-31/.

Цивільно-правова відповідальність Товариства «Пан Логістик», транспортним засобом якого керував ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК» Українська страхова група», так як 16 березня 2020 року було укладено страховий договір Поліс № ЕР-163400238; строк дії договору з 17 березня 2020року по 16 березня 2021року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну передбачена в розмірі 130000,00грн /а.с.51/.

У висновку експерта № 2020-2022, складеному 19 травня 2021 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи визначено, що вартість відновлювального ремонту станом на 21 червня 2020 року становила 154 540,27грн, станом на дату дослідження 13 травня 2021 року становила 170 108,82грн; матеріальний збиток в результаті ДТП з урахуванням ПДВ станом на 21 червня 2021 року становив 108 142,56грн, станом на 13 травня 2021 року 112 520,75грн; матеріальний збиток в результаті ДТП без урахуванням ПДВ станом на 21 червня 2020 року становив 90 118,80грн, станом на 13 травня 2021 року 113 451,44грн; різниця між розміром матеріального збитку полягала зокрема в збільшенні вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості нових складників, що підлягали заміні під час ремонту з урахуванням більшого значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що замінюються /а.с.170-198/.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про те, що з Страхової Компанії підлягає стягненню страхове відшкодування в межах лімітів відповідальності в розмірі, який суд визначив на підставі висновку автотоварознавчої експертизи; також вказав що відсутні правові підстави для стягнення шкоди безпосередньо з водія ОСОБА_2 який допустив порушення правил дорожнього руху виконуючи посадові обов`язки на автомобілі належному Товариству.

У даній справі позивач в апеляційному суді не заперечував тих обставин що в уточненому позові він не мав вимог до Товариства, та суд апеляційної інстанції з огляду на те, що хоч матеріали справи за вказівки про постановлення відповідної ухвали не містять самої ухвали, враховуючи що дані обставини не були оскаржені в апеляційному порядку і не впливають на висновки суду в межах апеляційних доводів, вважає, що такі обставини не можуть бути предметом перевірки апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності із положеннями статей 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 завдана шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, з вини саме ОСОБА_2 , який управляв автомобілем, належному Товариству.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Логістик» на момент ДТП була застрахована, та сторони даних обставин в суді першої інстанції не заперечували.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Закон, визначає підстави та порядок виплати страхового відшкодування.

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом статті 6, пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в межах лімітів відповідальності.

Отже, Страхова Компанія зобов`язана відшкодувати шкоду позивачу ОСОБА_1 в межах ліміту відповідальності відповідно до умов договору страхування, яким визначений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000,00грн та розмір франшизи 0грн.

У той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно дослідив обставини справи та надані сторонами докази щодо розміру завданої шкоди.

Частина 1 статті 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, та частина 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції наявність шкоди в певному розмірі, саме на момент розгляду справи, пов`язував із письмовими доказами, зокрема виходив із призначеної в судовому засіданні судової автотехнічної експертизи за змістом якої вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 за цінами станом на 13 травня 2021 року склав 113 451,44грн.

У відповідності до положень частини першої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`ясняв відповідачу його права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню їхніх прав і отриманню доказів, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд першої інстанції відреагував на аргументи заявника стосовно достовірності та доказового значення висновку експертизи, яка призначалась судом, котрий попереджував експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України та обґрунтовано вважав що зазначений документальний доказ є належними письмовим доказом, який був вирішальним для розгляду справи.

За конкретних обставин цієї справи вбачається, що доказів щодо наявності іншого розміру шкоди спричиненої ДТП відповідачем не надано та Страхова компанія не підтвердила жодним чином що зволікання в здійсненні ремонтних робіт мали місце з огляду на поведінку позивача та з приводу того, що дії останнього зумовили затримку в часу за який сталося збільшення вартості матеріалів та нових складників, що підлягали заміні під час ремонту.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті чинних норм процесуального права апеляційний суд вважає, що порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення відповідача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Враховуючи надання позивачем уточнень до позовної заяви, що зводилось до фактичного зменшення розміру шкоди яку позивач просив стягнути із Страхової компанії, приводячи вимоги у відповідність із висновком судової експертизи, суд вважає, що такі дії позивача охоплювалися процесуальними правами сторони, з огляду на що, ключові аргументи, висунуті заявником в апеляційній скарзі, суд вважає такими що не можуть задовольнити вимогу законності і не впливають на висновку суду по суті спору.

Вирішення спору у даній справі не може бути покладено в залежність від формальної дії позивача по зменшенню розміру вимог, з огляду на те, що такі дії не вплинули на предмет доказування, який був обумовлений в позові.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Також суд оцінив обґрунтованість тверджень представника Страхової компанії з приводу передчасності вимог позивача. Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Позивач беззаперечно мав можливість для звернення до суду із вимогами про відшкодування шкоди спричиненої винними діями іншої особи, та Страхова компанія не довела і не підтвердила належними доказами існування жодних обставин які би об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для здійснення позивачем своїх прав в суді; та примус ініціювати з боку позивача, який добився в судовому порядку визнання вини особи в ДТП, інших позасудових відносин не буде сумісним із принципом верховенства права та вважатися позбавленим свавілля, а тому не буде забезпечувати справедливий баланс між усіма відповідними конкуруючими приватними інтересами.

При цьому, ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи щодо витрат на правничу допомогу, колегія суддів керується статтею 133 ЦПК України яка до судових витрат відносить судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вирішуючи спір в частині вимог про обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу суд керується положеннями статті 59 Конституції України в якій закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина 1 та 2 статті 15 ЦПК України надає учасникам справи право користуватися правничою допомогою; відповідно до змісту статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат. ОСОБА_1 реалізував своє право, скористався правничою допомогою та 26 серпня 2020 року уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Самохіним Володимиром Валентиновичем /а.с.32-34/.

Суд оцінив достовірність тверджень позивача на підставі опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи /стаття 141 ЦПК України/.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З конкретних обставин цієї справи вбачається, що враховуючи об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність, складність справи, виходячи з критерію реальності та розумності вартості адвокатських послуг, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу забезпечено справедливий баланс.

Частиною другою статті 141 ЦПК України врегульовано, що витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, з огляду на що вірні висновки суду про стягнення витрат на правничу допомогу з Страхової компанії.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України, залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2021року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року.

Судді: