Справа № 155/560/21 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Провадження № 22-ц/802/1186/21 Категорія: 45 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Киці С.І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 23 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що на підставі вироку Горохівського районного суду Волинської області від 18 січня 2021 року відповідача визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Відповідач ОСОБА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності.

Позивач вважає, що з вини відповідача йому була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача в його користь майнову шкоду у розмірі 1608,98 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а всього 11 608,90 грн.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 258,90 грн матеріальної шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до принципу диспозитивності не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення.

Апеляційний суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначну відповідно до частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав.

Судом за матеріалами справи встановлено, що на підставі вироку Горохівського районного суду Волинської області від 18 січня 2021 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1105 грн.

При цьому судом встановлено, що 21 листопада 2020 року ОСОБА_2 наніс своєму сусіду ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 9 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що з вини відповідача, який заподіяв позивачу тілесні ушкодження, останньому буда завдана моральна шкода.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди. На думку колегії суддів при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 23 червня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді