Провадження №2/225/831/2021
Справа №225/4404/21
23 вересня 2021 року м. Торецьк
09.07.2021 Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області звернулася до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, а також стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте дитина з матір`ю не мешкає.
З 02.10.2020 за заявою матері, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька, та за цей час мати не відвідувала сина у закладі жодного разу, життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально не утримувала. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що просить влаштувати дитину у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та конфліктами у родині.
Сім`я гр. ОСОБА_1 неодноразово перебувала на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З ОСОБА_1 спеціалістами служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області проводилася профілактична робота, яка не дала позитивних результатів, адже мати не змінила свого ставлення до виховання сина, та дитина вже вчетверте знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька.
За період перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька мати дитини ніяких дій, щодо повернення дитини до родини, не робила.
Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини внесені на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.
Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, гр. ОСОБА_1 , грубо порушено норми зазначеної статті Сімейного кодексу України. Вищезазначені дії у відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки, гр. ОСОБА_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного, позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти на утримання дитини.
Представник позивача Портна І.В. до суду не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Так, Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері відносно дитини.
У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.
Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 17), але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7, 12)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, яка наявна в матеріалах справи (а.с.10)
Дитина з матір`ю не мешкає з причин того, що 02.10.2020 за заявою матері, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що просить влаштувати дитину у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та конфліктами у родині (а.с.11)
За час перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька мати не відвідувала сина у закладі жодного разу, життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально не утримувала, що підтверджується клопотанням директора Центру №337 від 05.05.2021 (а.с.15)
Відповідно до копії листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №01-75/2750 від 09.06.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та співмешканцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Комісією було проведено 08.06.2021 обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт. Згідно висновку комісії - умови, проживання задовільні. ОСОБА_1 з питання повернення старшого сина в свою сім`ю до служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради не зверталася. Начальником служби Гмирею Ю.А. була проведена бесіда в телефонному режимі з ОСОБА_1 , в ході якої матері дітей було роз`яснено про наслідки невиконання батьківських обов`язків та про обов`язок матері повернути неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проживання та виховання в родину. ОСОБА_1 зазначила, що розуміє всі наслідки щодо можливого позбавлення її батьківських прав, але на даний момент забрати хлопчика не може, оскільки власного житла та роботи вона не має (а.с.6)
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання житла за адресою: АДРЕСА_2 від 08.06.2021, у даному житлі без реєстрації проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з трьох кімнат: кухня, коридор та спальня-зал. Умови проживання: центрального водопостачання немає, вода з колодязя, вбиральня на вулиці, ванна без підведення води, в кімнаті 3 ліжка, телевізор, стіл. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в кімнаті встановлений стіл письмовий, полка, ліжко. Стосунки в сім`ї добрі, родина відзначає святкування днів народження, новорічних свят.Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: мати не може дати відповідь, оскільки не має свого житла (а.с.7)
Відповідно до копії характеристики наданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області відносно ОСОБА_1 №01.7-01/01 від 26.02.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Торецьк, Донецької області, українка, має середню спеціальну освіту, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 проживає в с. Нова Михайлівка Решетилівського району Полтавської області з 2019 року. Проблем з правоохоронними органами не має. Спиртними напоями не зловживає. Працює неофіційно разом з співмешканцем. Компрометуючих матеріалів на ОСОБА_1 виконавчий комітет Решетилівської міської ради не має. Депутатом Решетилівської міської ради не являється (а.с.12)
Відповідно до копії пояснень ОСОБА_1 від 23.02.2021, остання помістила свого сина ОСОБА_2 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецьк на початку 2020 року через складні життєві обставини та скрутне матеріальне становище. Можливості приїхати до м. Торецьк у ОСОБА_1 не було, телефонувати дитині також можливості не було, оскільки телефон, який принесла невістка ОСОБА_1 . ОСОБА_2 працівники центру відмовилися взяти та передати дитині. ОСОБА_1 зазначила, що на момент надання пояснень вона неофіційно працевлаштована та робить все можливе, щоб повернути дитину до себе. ОСОБА_1 зазначила, що їй повідомлено про можливість позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_2 , якшо вона його не поверне. Дитину пообіцяла повернути найближчим часом, протягом 2-3 місяців (а.с.13)
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання житла за адресою: АДРЕСА_2 від 23.02.2021, у даному житлі проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , документи на право власності на житло не переоформлені. Умови проживання: житловий будинок електрифікований, опалення пічне, вода колодязна, санітарно-гігієнічні умови задовільні, в будинку прибрано, тепловий режим в нормі, є запас продуктів харчування, ведеться підсобне господарство - утримується птиця (кури, гуси). Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: хлопчик має окрему, але прохідну кімнату, в якій є ліжко та стіл для навчання. Дитина має необхідний одяг та взуття, канцелярське приладдя. Стосунки в сім`ї: дорослі члени родини працюють в охоронній фірмі вахтовим методом (неофіційно), мають схильність до поганих звичок. Житлові умови задовільні (а.с.14)
Згідно з висновком Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області №57 від 22.06.2021 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3)
Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини, ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідачка в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини, судом не встановлено.
У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачи вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своєї матері необхідної уваги та догляду.
Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Щодо стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.
Суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини, в 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2021 і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.
Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з них аліменти на утримання дитини.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 908, 00 грн.
Керуючись ст.ст.259, 260, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Дзержинськ (наразі місто Торецьк) Донецької області, громадянку України, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дзержинськ (наразі місто Торецьк) Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2021 і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дзержинськ (наразі місто Торецьк) Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Зобов`язати Торецьку міську військово-цивільну адміністрацію Бахмутського району Донецької області протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для перерахунку аліментів відповідачами.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя А.В.Соляник