Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5076/21
Провадження №: 2-о/332/83/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: заінтересована особа: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту смерті.

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області. Документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 05 жовтня 2021 року Артемовським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції так названої Луганської народної республіки, лікарське свідоцтво про смерть № 2393 від 03.01.2021 року, свідоцтво про поховання . На підставі наявних у заявника документів зареєструвати смерть ОСОБА_2 у встановленому законом порядку заявник не може, тому звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зважаючи на те, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, заявник звернувся до Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено, з посиланням на те, що відсутні підстави для державної реєстрації смерті на підставі документів, які видані на тимчасово окупованій території та які є недійсними (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа про смерть встановленої форми, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Положеннями ч.1,2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Факт родинних відносин між заявницею та померлим ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу за актовим записом № 13 від 04.03.1978 року виданим Юріївською селищною радою Лутугинського району Ворошиловградської області (а.с.10)

Документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 05 жовтня 2021 року Артемовським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції так названої Луганської народної республіки, лікарське свідоцтво про смерть № 2393 від 03.01.2021 року, свідоцтво про поховання (а.с.11-13).

Суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих йому на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази разом з іншими доказами, у їх сукупності, та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати її спадкові права.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими, вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст.315-319 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.1,4,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: заінтересована особа: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Луганськ Луганської областьзазначивши місце смерті Україна, Луганська область, м. Луганськ, дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . .

Відповідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Н.В.Марченко