гСправа № 279/2884/20 Провадження № 2/358/184/21
22 липня 2021 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кіхтенка С.О.,
секретаря судового засідання Ведмеденко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Орган опіки і піклування звернувся до суду з даним позовом, в якому просять позбавити відповідача до ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просять стягнути з відповідача на користь неповнолітньої ОСОБА_1 на її утримання, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який довгий час не займається вихованням дочки. Він не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Мати дитини ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті матері дитини, постійно проживає у своєї тітки ОСОБА_4 та перебуває на її повному утриманні та вихованні.
Відповідач взагалі не піклується про долю своєї дочки, про її життя, про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, вихованням дочки не займається та взагалі не цікавиться її долею, тобто повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.
Посилаючись на положення ст. 164 СК України позивач просить задовольнити їх вимоги.
В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області Стек О. не явилася, натомість подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не піклується про стан здоров`я, духовний та фізичний розвиток своєї неповнолітньої дочки, матеріально її не утримує, проживає від неї окремо, тобто не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дитини. Проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи повторно не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомленим у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області за №6703 року від 30.06.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим по м. Києву та Київській області не значиться.
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачу повістки про виклик до суду, повернуті з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання». Тобто відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслав відзив на позовну заяву.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31 січня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 400, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 років в м. Коростень Житомирської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №495.
Батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо, останнє відоме місце реєстрації якого зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заходів не вживав щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , та не цікавився умовами її проживання та навчання, і не повідомляв про своє фактичне місце проживання.
Згідно актів обстеження житлово - побутових умов проживання, складених 03 березня 2020 року, та 07 травня 2020 року головними спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 , вбачається, що в будинку проживає ОСОБА_4 , її чоловік - ОСОБА_8 , та її неповнолітня племінниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 , з моменту смерті її матері ОСОБА_3 перебуває під опікою тітки ОСОБА_4 , яка перебуває на її повному утриманні та вихованні. Батько дитини ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної та фінансової допомоги не надає. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено задовільні санітарно - побутові умови.
Згідно листа виконавчого комітету Коростенської міської ради №286 від 29.05.2020 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після закриття Ушомирської школи - інтернату проживає з тіткою ОСОБА_4 та перебуває на повному її утриманні.
Із довідки Коростенської ЗОШ І-ІІІ ступенів №11, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здобуває освіту в Коростенській ЗОШ №11 з 01 вересня 2019 року. Батько учениці, ОСОБА_2 , не бере участі в освітньому процесі, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальними досягненнями дочки. Нині ОСОБА_5 проживає з тіткою ОСОБА_4 . Тітка цікавиться навчальними досягненнями учениці, відвідує батьківські збори, телефонує, приходить до школи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від обов`язків по вихованню дитини.
Обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток встановлений статтею 150 СК України.
Позивач надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.
Орган опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області в своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 18 березня 2020 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.
Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Так, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Як зазначено в ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).
Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 має бути позбавленим батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання та підготовку до самостійного життя.
На підставі ст. 166 ч. 3 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України, суд -
Позов Органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації якого зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації якого зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на користь неповнолітньої ОСОБА_1 на її утримання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації якого зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко