Справа № 265/6180/21
Провадження № 2/265/1444/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання права на приватизацію, -

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання за ними права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 003236 від 19.11.2002 року ОСОБА_1 та членами його сім`ї сином ОСОБА_2 , відчимом ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_4 було набуто право користування квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 зареєстрований у житловому приміщенні з 28.04.2004 року, ОСОБА_2 з 26.03.2005 року. За час проживання позивачами регулярно сплачувались кошти за користування комунальними послугами. У 2021 році ОСОБА_1 , бажаючи реалізувати своє право на приватизацію житлового приміщення, звернувся до департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було отримано лист Управління міського майна департаменту по роботі з активами ММР від 11.06.2021 року, відповідно до якого мається невідповідність у технічному паспорті та ордері на квартиру АДРЕСА_6 . Так, відповідно до ордеру № 003236 від 19.11.2002 року квартира 1,3,2,10 складається з 4 кімнат жилою площею 46,52 кв.м., в той час згідно технічного паспорту вказана квартира складається з 4 кімнат житловою площею 61,9 кв.м.

02 листопада 2021 року до суду надійшов відзив Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради в особі представника Федотова І.М., в якому останній просив питання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання права на приватизацію залишити на розсуд суду у разі підтвердження цього факту відповідними доказами.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та надано позивачам строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року відкрите провадження у справі за правилами загального провадження, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрите та призначене судове засідання.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 003236 від 19.11.2002 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї сину ОСОБА_2 , відчиму ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 було надано у користування квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , площею 46,52 кв.м., що складаються з 4-х кімнат (а.с. 13).

З копії особового рахунку, виданого 03.08.2021 року ЖКП «Азовжитлокомплекс» на ім`я квартиронаймача ОСОБА_1 , вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , складається з чотирьох кімнат, жила площа 46,7 кв.м., загальна 61,9 кв.м. Зареєстровані у вказаній квартирі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квітня 2004 року (а.с. 14).

Маючи намір реалізувати своє право на приватизацію, ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою щодо передачі у власність йому та члену його родини ОСОБА_2 шляхом приватизації кімнат АДРЕСА_1 .

Листом від 11.06.2021 року Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради зазначило про неможливість розгляду питання щодо приватизації зазначеної квартири, тому як відповідно до ордеру квартира складається з чотирьох кімнат, а відповідно до технічного паспорту з трьох кімнат (а.с. 15).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 9 Житлового кодексу Української РСР до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Порядок приватизації квартир, що відносяться до державного житлового фонду, регулюється Законом України №2482-XXII від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон №2482-XXII) та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02 березня 2015 року № 42) (далі Положення).

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Згідно із ч. 10, 11 ст. 8 зазначеного вище Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина і оформлюється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ст.8 Закону).

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним.

До них належить відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Аналізуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про необхідність захисту прав позивачів, які мають право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , оскільки вони постійно проживають та зареєстровані у вказаній квартирі і не мають у власності іншого житла, отже відповідач зобов`язаний вжити заходи щодо приватизації квартири позивачів, оскільки позивачі просять визнати їх право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 без узаконення будь-яких перепланувань.

На підставі викладеного, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання за ними права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання права на приватизацію, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ;

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ;

Відповідач Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, ЄРРПОУ 42014230, юридична адреса: місто Маріуполь проспект Миру 70.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 грудня 2021 року.

Суддя Адамова Т.С.