ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2137/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2082/20 Категорія: 305010900 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» Гончаренко Ірини Вікторівни на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах неповнолітньої онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що 24 серпня 2019 року за адресою м. Київ, вул. Харківське шосе, 144, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 (доньку позивачки), яка перебігала проїзну частину поза межами пішоходного переходу зліва направо відносно руху автомобіля. Внаслідок ДТП остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Відповідальність водія транспортного засобу, внаслідок зіткнення з яким померла ОСОБА_4 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Звернувшись до ПАТ «HACK «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у своїх інтересах, як матері загиблої та її дітей, у тому числі і неповнолітньої ОСОБА_2 , позивач отримала страхове відшкодування на свою користь та часткову виплату страхового відшкодування на користь неповнолітньої онуки.

Листом від 26 червня 2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило позивача, що страхове відшкодування на утримання неповнолітньої дитини загиблої страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі, які будуть сплачуватись у період з травня 2020 року по травень 2022 року.

Вважаючи, що рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітньої дитини загиблої суперечить закону та порушує права неповнолітньої ОСОБА_2 ,, позивач звернулась до суд з даним позовом та просила суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування утриманцю в сумі 92 333, 64 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в сумі 3 430, 98 грн, три відсотки річних у сумі 789, 26 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «HACK «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування утриманцю в сумі 34 418, 25 грн.

Стягнуто з ПАТ «HACK «Оранта» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в сумі 3 430, 98 грн.

Стягнуто з ПАТ «HACK «Оранта» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у сумі 789, 26 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «HACK «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 9 000,00 грн.

Стягнуто з ПАТ «HACK «Оранта» на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Судом вказано на те, що відповідач усупереч пункту 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив лише часткову виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, хоча цим Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати. Таким чином районний суд прийшов до висновку про стягнення недоплаченого залишку суми страхового відшкодування станом на час ухвалення рішення у розмірі 34 418, 25 грн.

Крім того місцевий суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у сумі 3 430, 98 грн. та трьох процентів річних у сумі 789, 26 грн, розрахунок ОСОБА_1 по яких не спростовано відповідачем.

Крім того суд вирішив питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем у розмірі 9 000,00 грн., із вказівкою на те, що позивачем надані докази, передбачені ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України для підтвердження і обгрунтування таких судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Доводи скарги зводяться до того, що ПАТ НАСК «ОРАНТА» сплачує страхове відшкодування відповідно до графіку виплат до страхового акту ОЦВЗ-Ч-19-32-12596/4 від 14 травня 2020 року, тобто щомісячними платежами, що відповідає положенням ст. 1202 ЦК України.

Скаржник звертає увагу суду на те, що не дивлячись на розгляд справи в суді, страхова компанія не порушує графік виплат і здійснює страхове відшкодування відповідно до затверджених дат.

В частині стягнення судом із відповідача витрат на правничу допомогу апелянт зазначає, що понесені витрати позивача у справі належним чином недоведені.

Керуючись такими доводами, апелянт просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» відмовити.

22 листопада 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката позивача ОСОБА_1 Качмар А.І., в якому представник зазначає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення від 17 вересня 2021 року є безпідставними та необгрунтованими. Натомість рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, з вірним застосуванням судом як норм процесуального, так і норм матеріального права, судом в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обгрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, грунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що 24 серпня 2019 року приблизно о 23 год 35 хв, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по Харківському шосе, зі сторони вул. Російська в напрямку вул. Тростянецька, де навпроти будівлі № 144 по Харківському шосе у м. Києві, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїзну частину в недозволеному для пішоходів місці. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 загинула на місці пригоди.

Факт смерті ОСОБА_4 24 серпня 2019 року підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ в Черкаській області від 31 серпня 2019 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 та бабусею неповнолітньої ОСОБА_2 . Також ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 05 вересня 2019 року № 321 надано малолітній ОСОБА_2 статус дитини-сироти.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 27 вересня 2019 № 333 над малолітньою ОСОБА_2 встановлено опіку, призначено ОСОБА_1 її опікуном, надавши їй право вирішувати всі питання, що стосуються захисту прав та інтересів малолітньої відповідно до законодавства.

Відповідно до страхового полісу № АМ7656006 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої загинула ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

16 вересня 2019 року представник позивача звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою щодо виплати страхового відшкодування, у тому числі для матері потерпілої ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 16 692 грн, для сина потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 16 692 грн, для доньки потерпілої ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 16 692 грн, та страхового відшкодування утриманцю в сумі 75 114 грн.

Листом від 26 червня 2020 року № 09-02-16/5928 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило позивача про виплату страхового відшкодування позивачу та ОСОБА_5 страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання. Щодо виплати страхового відшкодування у сумі 145 794,00 грн. (на утримання неповнолітньої) зазначено, що таке відшкодування буде виплачуватись щомісячно у період з травня 2020 року по травень 2022 року згідно з доданим графіком.

Відповідно до графіка виплат сума чергової частини страхового відшкодування у травні 2020 року становить 40 095, 27 грн., у період з червня 2020 року по квітень 2020 року щомісячно у сумі 4 455, 03 грн., у травні 2022 року 3 233, 04 грн.

Позовні вимоги стосуються стягнення недоплаченої частини страхового відшкодування в повному обсязі, а також застосування наслідків неналежного виконання грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

До даних правовідносин застосовуються такі норми законодавства.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон) , який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 статті 2 цього Закону визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім цього пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Пунктом 41.1 статті 41 зазначеного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Такий висновок відповідає позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19, постанові від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19.

Таким чином аргументи апелянта в частині відповідності його дій ст. 1202 ЦК України та встановлення законом права, а не обов`язку страховика щодо проведення одноразової виплати (а не періодичних часткових виплат), грунтуються на помилковому тлумаченні відповідачем норм діючого законодавства та на однобічному тлумаченні страховиком спеціальних норм Закону України № 1961-IV.

Колегія суддів наголошує на тому, що положення ЦК України по відношенню до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є загальними і регулюють по-іншому порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, ніж Закон України № 1961-IV, положеннями якого виплата відшкодування щомісячними платежами не передбачена.

Розтермінування виплати страхового відшкодування суперечать положенням спеціального закону, яким визначено строки, порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виплата страховиком страхового відшкодування позивачеві саме щомісячними платежами є неправомірною та стягнув із відповідача невиплачений залишок такого відшкодування.

Апеляційна скарга не містить доводів скаржника з приводу незаконності покладення на страховика відповідальності, передбаченої п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом не встановлено, що відповідачем на підставі належних та достатніх доказів було спростовано наданий позивачем розрахунок пені та 3 % річних, або ж період, за який їх було здійснено.

Посилання суду апеляційної інстанції на висновки Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19) є помилковими, оскільки у вказаній справі встановлені не подібні фактичні обставини.

Доводи апелянта щодо недоведеності належним чином заявлених позивачем витрат на правничу допомогу колегією суддів відхиляються.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 у ході розгляду спору у суді першої інстанції здійснював адвокат Качмар А.І. на підставі ордеру № 1034818 від 26 серпня 2020 року (а.с. 50)

У позовній заяві позивач відповідно до вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомила про те, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. та надала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат ( 1 500,00 грн. вивчення матеріалів справи; 1 500,00 грн. надання усних консультацій клієнту; 1 500,00 грн. підготовка та написання позовної заяви; 1 500,00 грн. копіювання та надсилання копій позовної заяви; 3 000,00 грн. участь представника в одному судовому засідання (орієнтовна кількість засідань 3) (а.с. 4)

На підтвердження понесених витрат позивач надав детальний опис наданих послуг від 02 червня 2021 року на суму 9 000,00 грн. та квитанцію № 28/11 від 02 червня 2021 року на вказану суму про їх оплату.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній стороні без відповідних дій з боку такої сторони. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Проте будь-яких змістовних аргументів щодо неспівмірності визначеного розміру витрат на правову допомогу чи обгрунтованих заперечень з цього приводу апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, тому висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, відповідає нормам процесуального законодавства та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 35, 141, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» Гончаренко Ірини Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді