27.09.2021 227/4583/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

позивача ОСОБА_4

представника позивача Оніпко Н.О.

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Бажанової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області (ЄУНСС № 227/4583/20),-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з з позовом до ОСОБА_3 в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.02.2013 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її долею, не займається її вихованням, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Крім того, відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, є неодноразово судимим за скоєння злочинів. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 15.01.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.

Ухвалою від 12.02.2021 року витребувано докази , що стосуються справи.

Ухвалою від 01.07.2021 задоволено клопотання представника позивача про виклик і допит свідків та закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її долею, матеріальної допомоги не надає, та аліменти не сплачує. Відповідач неодноразово судимий за злочини та більший період свого життя, в тому числі і після народження їх спільної дитини, несе кримінальну відповідальність і відбуває покарання у місцях позбавлення волі. З 14.11.2014 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , який фактично замінив ОСОБА_5 її біологічного батька. Донька сприймає ОСОБА_6 своїм батьком, оскільки він піклується, утримує та виховує його. Свого біологічного батька ОСОБА_5 не пам`ятає і по батькові називає себе « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_5 ». Відповідач свої батьківськи обо`язки майже з дня народження доньки не виконує і фактично самоусунувся від їх виконання. Враховуючи наведене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, адвокат Оніпко Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та зазначила, що у відповідача є всі можливості виконувати свої батьківські обов`язки щодо своєї доньки ОСОБА_5 , але останній їх не виконує, веде не законослухняний спосіб життя, останнього взагалі не цікавить життя, інтереси його доньки, оскільки він не спілкується з нею, не надає їй матеріального утримання тощо. Вказувала, що доводи відповідача про те, що позивачка забороняла йому спілкуватися з донькою є безпідставними, оскільки вказані аргументи належними доказами не підтверджуються.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в той час коли вони мешкали однією родиною, у шлюбі, він піклувався про дитину та займався її вихованням. Після розірвання шлюбу, він забрав свої речі та покинув дім. Позивач не дозволяла йому спілкуватись з дитиною та не дозволяла проводити з нею час. Також зазначив, що він надавав матеріальну допомогу, але вона була не в великому розмірі та не була стабільною. Просить в позові відмовити.

Представник органу опіки - Бажинова О.М., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої ОСОБА_5 , 2010 року народження.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 пояснила, що вона проживає разом з мамою татом ОСОБА_6 та сестрою. Їй відомо, що її рідний батько це ОСОБА_3 , але вона його не знає. Також зазначила що у неї гарна родина, мама та тато ОСОБА_6 , які до неї добре відносяться. Для неї створені всі необхідні умови для життя та відпочинку. На запитання суду з приводу того чи впізнає вона в залі судового засідання свого біологічного батька зазначила (вказуючи на відповідача), що вона не знає цього чоловіка, він їй невідомий.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Сестра перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб був не довгим. З 2013 року сестра розірвала шлюб з відповідачем, оскільки останній не був зразковим батьком та чоловіком, вживав наркотичні засоби, погано ставився до ОСОБА_4 , неодноразово виганяв її з дочкою з квартири та застосовував до сестри фізичну силу. Сестра зверталась до неї за допомогою та деякий час мешкала у її будинку. Матеріально відповідач родину не забезпечував.

Заслухавши позивача, відповідача, пояснення третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_4 . (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що свідчить рішення Відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2013 року (а.с.10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 14.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінили прізвище на ОСОБА_4 ( а.с.12).

За рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до повноліття дитини.(а.с.11).

Довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради від 21.09.2020 року підтверджується, що позивач зареєстрована разом із дитиною ОСОБА_5 , 2010 р.н. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

Фактичним місцем проживання позивача, неповнолітньої ОСОБА_5 , 2010 р.н. є АДРЕСА_2 , що підтверджується актом ТОВ «ДЕП № 2» від 23.09.2020 року (а.с.14), який також свідчить, що за вказаною адресою вищевказані особи мешкають разом з ОСОБА_6 з червня 2014 року.

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, наданою відділом реєстрації Добропільської міської ради № 16-23/982 від 01.12.2020 року, підтверджується, що ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.29).

Побутова характеристика на ОСОБА_4 , що видана ТОВ «ДЕП№ 2», свідчить, що остання за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_2 характеризується позитивно (а.с.15).

Рапортом інспектора ЮП Добропільського ВП Ю.Мурашко, від 26.08.2020 року та письмовими поясненнями ОСОБА_19 від 26.08.2020 року, ОСОБА_20 від 26.08.2020 року підтверджується, що за місцем мешкання ОСОБА_3 , 1987 року народження, за адресою АДРЕСА_3 , була здійснена перевірка під час якої встановлено, що останній зі слів сусідів зловживає спиртними напоями та протягом останніх двох років перебуває в місцях позбавлення волі, вихованням доньки ОСОБА_5 , 2010 року народження останній не займається і її життям не цікавиться. Вихованням дитини займається її мати - ОСОБА_4 (а.с.22)

Довідкою про наявність судимостей № 322-17022021/14033 від 17.02.2021 року ( а.с.46-49) та вироками Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2013 року (а.с.117), Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року (а.с.123-125) та Краматорського міського суду від 02.11.2018 року ( а.с.127-129) підтверджується, що ОСОБА_3 є особою, яка неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та на даний час відбуває покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 02.11.2018 року за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_3 знаходився в місцях позбавлення волі з 17.06.2013 року до 09.11.2015 року, з 23.08.2018 року та по теперешній час.

Довідкою КНП «Добропільська ЛІЛ» від 07.07.2021 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 перебуває з 2017 року на обліку наркологічного відділення з діагнозом «вживання опіатів з шкідливими наслідками» (а.с.155).

Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_3 (форма ОК-5) за період 2004-2021 роки (а.с.170-174) підтверджується, що останній офіційно був працевлаштований та мав певні доходи в період 01.01.2010 року по 01.04.2012 рік, з 01 серпня по 01 жовтня 2017 року.

Довідка Добропільського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) від 01.10.2020 року (а.с.17-20) свідчить про те, що на примусовому виконанні вказаної служби знаходиться виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 , 2010 року народження. За період з 11.03.2013 по 30.09.2020 року за даними виконавчим документом мається заборгованість в розмірі 162380,58 грн. Вказана довідка свідчить про те, що за період з 11.03.2013 року по 30.09.2020 року боржник ОСОБА_3 взагалі не виконував своїх аліментних зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась вказана заборгованість.

Згідно характеристики, виданої 28.09.2020 року директором ЗОШ № 19 вбачається, що ОСОБА_5 навчається в ЗОШ № 19 у першому класі. Батьки дівчинки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 завжди бувають на батьківських зборах, у вільний час приходять до школи та цікавляться справами доньки. Рідного батька ОСОБА_3 вчитель не знає. (а.с.16)

Висновком за результатами психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.05.2021 року (а.с.112), складеного психологом КО «Центру професійного розвитку педагогічних працівників Добропільської міської ради Донецької області» - ОСОБА_21 , підтверджується, що аналіз проведеної діагностики, спостереження та бесіди з малолітньою ОСОБА_22 свідчить про те, що емоційний стан дитини є позитивним та стабільним, стосунки в сім`ї будуються на взаємопідтримці, взаємодопомозі. Мати та вітчим (ОСОБА_6), якого дитина сприймає своїм батьком, є значущими людьми для дівчинки, спілкування з ними має позитивне спрямування, не викликає відчуття невпевненості, страху та тривожності. Спілкування щодо біологічного батька - неприємна для дитини тема, що викликає засмучення та занепокоєння.

З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.177-178).

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч.1 ст.164 СК України, суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені норми законодавства, на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач, який є батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідомо самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки. Відповідач взагалі не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає ніякої участі у житті своєї малолітньої доньки і не виявляє такого бажання.

Приходячи до таких висновків суд виходить з того, що відповідач не довів в судовому засіданні, що він не ухилявся він виконання своїх батьківських обов`язків.

Той факт, що відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та його бажання спілкуватися з дитиною, на думку суду, не може свідчити про те, що він виявив інтерес до дитини, оскільки досліджені в судовому засіданні докази свідчать про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками з боку відповідача.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами (з 2013 року) дитина мешкає разом з матір`ю. З 2014 року мати ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , якого дитина сприймає своїм батьком, а про біологічного батька нічого не пам`ятає та в залі судового засідання останнього взагалі не впізнала.

Також судом встановлено, що відповідач зобов`язання по сплаті аліментів на утримання доньки не виконує, про що свідчить довідка ДВС про існування значної суми заборгованості за період з 2013 року. Доказів зворотнього відповідачем надано не було.

Відповідач з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, що знайшло своє підтвердження дослідженими матеріалами справи.

До доводів відповідача про те, що позивачка забороняла останньому спілкуватися з дитиною, суд відноситься критично, оскільки в судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що випадки коли остання не давала відповідачу дитину для спілкування дійсно мали місце, але лише коли він приходив до дитини в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. З пояснень позивачки також встановлено, що в нормальному стані відповідач з дитиною не мав бажання спілкуватися.

Крім того суд звертає увагу на те, що в разі, якщо відповідачу перешкоджали спілкуватися з дитиною, останній мав можливість з цього приводу звернутися до органу опіки та піклування, але як встановлено судом, з пояснень відповідача та представника органу опіки та піклування, звернень ОСОБА_3 щодо встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, до органу опіки та піклування не надходило, оскільки відповідач з такими зверненнями до вказаного органу не звертався.

В той же час суд звертає увагу на те, що з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач веде аморальний спосіб життя, періодично вчинює кримінальні правопорушення за які відбував та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, що не як не узгоджується з інтересами його дитини.

Так, після народження доньки ОСОБА_5 , відповідач чотири рази був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень. Тобто, виходячи з наведеного слід зробити висновок про те, що відповідач не міг не розуміти наслідків своєї винної поведінки, а також те, що внаслідок його дій він не зможе спілкуватися та виховувати свою дитину. Але це не зупиняло останнього і свідчить про те, що пріоритетом його життя не була його малолітня дитина, яка потребувала його любові, заботи, утримання та піклування.

З моменту народження дитини, відповідач знаходився в місцях позбавлення волі (станом на день розгляду цієї справи) майже 5 років 6 місяців (з 17.06.2013 року до 09.11.2015 року, з 23.08.2018 року та по теперешній час). Тобто майже половину свого життя малолітня ОСОБА_5 живе без батьківської турботи, оскільки батько, будучі розуміючою людиною не бажав вести законослухняний спосіб життя.

Крім того слід зазначити, що відповідно до КВК України, Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, яка затверджена наказом МЮУ від 07.03.2013 № 396/5, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засудженими здійснюється виконання робіт чи надання послуг. Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Враховуючи наведене, відповідач, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої доньки, дій направлених на сплату (погашення) аліментів ні під час перебування на волі, ані під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, не вчиняв.

Вказане на думку суду свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, які полягають в зобов`язанні утримувати свою дитину.

При цьому суд зазначає, що відповідач не міг не розуміти, що вчиняючи вищевказані дії, він нехтує найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем в судовому засіданні доведено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки ОСОБА_5 , що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 152, 155, 164-166 СК України, ст.ст. 259, 263-266, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На підставі ч.6 ст.164 Сімейного Кодексу України, копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 виданий Добропільським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 13.02.2015 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник позивача: адвокат Оніпко Наталя Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4401 від 04.07.2012 року, поштова адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: адвокат Верченко Ольга Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4742 від 28.09.2016 року, поштова адреса: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, , юридична адреса: Донецька область, м.Добропілля, вул. Першотравнева, 83.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 17 вересня 2021 року. Повний текст рішення суду буде складений 27 вересня 2021 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

17.09.2021