КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4058/21
Провадження № 2/552/1635/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2021 року Київський районний суд м.Полтава в складi:
Головуючого судді -Турченко Т.В.
При секретарі-Сороки Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-
28.07.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми. В позовній заяві вказував на те, що 25.10.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він передав у власність ОСОБА_2 , а остання прийняла 26 600 грн. А відповідач у свою чергу зобов`язувалася повернути таку ж суму. 02.07.2015 року рішенням Київського районного суду м.Полтави по справі №552/2698/15-ц, було стягнуто з відповідача на його користь кошти в розмірі 48 090,61 грн. Проте, з моменту винесення рішення суду його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено. Він не має можливості користуватися своїми коштами і отримувати економічну вигоду. В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не повернула вчасно грошові кошти, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3 963 грн. 22 коп. розмір 3% річних від суми позики та 9 635 грн. 04 коп. проценти індексу інфляції, а всього 13 598 грн. 26 коп. А також просив стягнути на його користь з відповідача сплачену ним суму судового збору.
29.07.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, а розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. А також запропоновано відповідачеві надіслати (надати) відзив з урахуванням вимог ст.178 ЦПК України до суду не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
05.08.2021 року відповідач ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття провадження по справі від 29.07.2021 року, проте на час розгляду справи відповідач не скористалася своїм правом та не надала відзив на позовну заяву.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не було надано відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі з постановленням заочного рішення по справі.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір позики, за умов якого позивач передав відповідачу у борг кошти в розмірі 26 600 грн. на строк до 25 жовтня 2016 року. Отримання коштів також підтверджується розпискою відповідача ОСОБА_2
18.05.2015 року позивач звернувся до Київськогорайонного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
05.07.2015 року рішенням Київського районного суду м.Полтави стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 48 090 грн. 61 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 240 грн. 45 коп., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 240 грн. 45 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 1050 ЦК Україниякщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексутобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою Верховного суду України від 12.09.2011 року «Про стягнення інфляційних нарахувань а трьох відсотків річних» зазначено наступне: виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а навіть судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, том у висновок суду касаційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України є необґрунтованими
Отже, договірні відносини між позивачем та відповідачем у період з моменту набрання чинності рішення суду до теперішнього часу продовжують існувати.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 кошти вчасно, вона зобов`язана сплати розмір 3% річних в сумі 3 963 грн. 22 коп. та проценти індексу інфляції в сумі 9 635 грн. 04 коп., а всього 13 598 грн. 26 коп., а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст. 4, 10,12, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних від суми позики в розмірі 3 963 грн. 22 коп. та проценти індексу інфляції в сумі 9 635 грн. 04 коп., а всього 13 598 грн. 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 21.09.2021 року.

Головуючий Турченко Т.В.