Єдиний унікальний номер: 378/616/21
Провадження № 2-о/378/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д., Яременко І.Ю.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ставищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства померлої особи, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернулася ОСОБА_1 , з посиланням на те, що вона з листопада місяця 2014 року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування в цивільному шлюбі заявника та покійного ОСОБА_3 зачато вказана дитину. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки заявник не могла уявити про настання трагічних наслідків, які склалися з батьком дитини. Окрім цього, відповідно до інформації КНП «Ставищенська лікарня» надано належним чином завірену копію індивідуальної картки вагітної та породілі ОСОБА_1 , з якої вбачається, що чоловіком заявника являвся ОСОБА_3 .. Зазначені обставини також можуть підтвердити свідки, оскільки вони є сусідами заявника за місцем її фактичного проживання, яке було місцем ведення спільного побуту як чоловіка та жінки заявника з покійним чоловіком ОСОБА_3 .. Крім того, численні фотографії покійного ОСОБА_3 разом з заявником підтверджують їх спільний побут та проживання. Встановлення факту батьківства заявника необхідно для того, аби її дитина мала можливість знати свого батька, носити його прізвище та для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Заявник просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком малолітнього ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в заяві про встановлення факту батьківства померлої особи.

В судове засідання представник заінтересованої особи: Ставищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)не прибув. Від даної заінтересованої особидо суду надійшов лист, в якому не заперечується проти задоволення заяви ОСОБА_1 та просять справу розглядати без участі представника відділу.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що з кінця жовтня місяця 2019 року вона знайома із заявником ОСОБА_1 , оскільки вона від неї неподалік проживає та знає її свекруху, яка також проживає неподалік. Заявник проживала із своїм чоловіком ОСОБА_3 разом з жовтня місяця 2019 року до його смерті, вони вели спільне господарство. У шлюбі вони не були, хотіли укласти шлюб, але не встигли. Будучи вагітною, заявник ходила з ним вдвох. Він говорив, що у нього родиться хлопчик, бо хотів сина. Заявник була в хороших відносинах з батьками померлого ОСОБА_3 .. Останнього вона знала з дитинства, познайомилась із ОСОБА_1 .. Заявник до цього часу спілкується із батьками померлого ОСОБА_3 , вони називають його сина своїм внуком, з цього приводу ніяких заперечень від них не має.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що з осені 2019 року ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю, вели спільне господарство, побут, виховували дитину, а саме хлопчика. Потім, ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син. Жили вони дружно, спокійно, були тихими сусідами. До старшого сина заявника ОСОБА_3 відносився добре, гуляв з ним. Коли ОСОБА_1 завагітніла, то він з нею ходив до лікарні, допомагав в побуті. Батьки померлого ОСОБА_3 добре відносились і відносяться до ОСОБА_1 .. Коли загинув їх син, то вони допомагали ОСОБА_1 , приходили в пологовий будинок до неї і зараз допомагають, люблять свого внука, бо він схожий на свого діда.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона із ОСОБА_1 знайома, так як вони мають сусідні городи. ОСОБА_1 із своїм чоловіком ОСОБА_3 жили разом з кінця 2019 року, вели спільне господарство та побут, жили добре. У них був хлопчик на вихованні, крім того вона була вагітною. Під час вагітності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були разом. Останній говорив, що вони із ОСОБА_1 чекають дитину. Другий син народився у заявника уже після смерті ОСОБА_3 .. Батьки ОСОБА_3 люблять свого народженого внука та до цього часу спілкуються із ОСОБА_1 ..

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника та його представника, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, вважає, що заяву про встановлення факту батьківства померлої особислід задовольнити, виходячи з наступного.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 24.07.2020 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 15.12.2020 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що, ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . В графі мати зазначено ОСОБА_1 , у графі батька - ОСОБА_8 (а. с. 7).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначення відомостей про батька відповідно до частини ч. 1 ст. 135 СК України, встановлено, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька ОСОБА_8 дитини записані за вказівкою матері ОСОБА_9 (а. с. 9)

Із медичної документації наданої КНП «Ставищенська лікарня» на адвокатський запит встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.2020 року перебувала на обліку у вказаному медичному закладі як вагітна (а. с. 10, 12-28). Зокрема, із копії індивідуальної карти вагітної та породіллі ОСОБА_1 (а. с. 12) в графі прізвище чоловіка зазначено ОСОБА_3 . Крім того, з копії інформованої згоди (а. с. 18-19) вбачається, що ОСОБА_1 на випадок її медичної недієздатності довіряла представляти її інтереси і приймати від свого імені рішення виключно з медичних питань ОСОБА_3 .. Також, в медичній документації наявна довідка про результати дослідження з виявлення серологічних маркерів ВІЛ та результати аналізів крові, що були проведені ОСОБА_3 (а. с. 24).

Відповідно до змісту ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

В п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п. 13 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту визнання батьківства відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1, ст. 319 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 121, 128, 135 СК України, ст. ст. 4, 10, 12, 76, 81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець селища Ставище Білоцерківського району Київської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 24.07.2020 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 70), є батьком малолітнього ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Біла Церква Київської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 15.12.2020 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 82).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2021 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко