ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2038/21 Справа № 204/4894/20 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року,

по справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2020 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 01.10.2016 року о 01:00 год. у м.Дніпро, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, н/з НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Dacia, н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих немає. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, по справі №200/17657/16-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, Mercedes-Benz, н/з НОМЕР_1 був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій ОСОБА_1 підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону №1961, немає. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія АЕ/4363163, страховик ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_2 , як власник автомобіля Dacia, н/з НОМЕР_2 , звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 04.10.2016 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 31.10.2016 року. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу №87/10/16 від 18.11.2016 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 138936,29 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 118300,98 грн. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу 0,5572; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 73465,82 грн. з ПДВ. 21.09.2017 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 61221,52 грн. та 05.10.2017 року перерахувало їх потерпілому. 31.10.2017 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з проханням здійснити доплату утриманої суми ПДВ. 09.11.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про доплату до регламентної виплати в розмірі 12244,30 грн. та 23.11.2017 року перерахувало їх потерпілому. Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в сумі 799,56 грн. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 74265,38 грн. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. МТСБУ відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати отримало право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу). Відповідачем в добровільному порядку витрати не відшкодовані Позивачу, що порушує його законні права і інтереси, та підлягають їх захисту в суді.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в порядку регресу у розмірі 74265 (сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року по справі № 204/4894/20 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу. Ухвалити нове рішення по справі № 204/4894/20, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.2016 року о 01:00 год. у м.Дніпро, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, н/з НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Dacia, н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих немає.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, по справі №200/17657/16-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу №87/10/16 від 18.11.2016 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 138936,29 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 118300,98 грн. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу 0,5572; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 73465,82 грн. з ПДВ.

21.09.2017 року, МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 61221,52 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 21.09.2017року. 04.10.2017 року, МТСБУ на підставі зазначеної довідки було прийнято Наказ МТСБУ №9082 від 04.10.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_2 в сумі розмірі 61221,52 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, ОСОБА_2 , суму відшкодування у розмірі 61221,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1260300 від 05.10.2017 року та проведеного банком - 06.10.2017 року.

31.10.2017 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із Заявою про доплату ПДВ з проханням здійснити доплату утриманої суми ПДВ. 09.11.2017 року, МТСБУ прийняло рішення про доплату к регламентної виплаті в розмірі 12244,30 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2 від 09.11.2017року. 23.11.2017 року, МТСБУ на підставі зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №10872 від 23.11.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про доплату до виплати відшкодування ОСОБА_2 в сумі розмірі 12244,30 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, суму доплати до відшкодування у розмірі 12244,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1262098 від 24.11.2017 року та проведеного банком - 27.11.2017 року.

Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в сумі 799,56 грн.

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 74265,38 грн..

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до п.21.4 ст.21 Закону № 1961-IV, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п.39.1, п.39.2.1 ст.39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам; є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом .

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно з п.п. а п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що не спростовувалось відповідачем), внаслідок чого, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право до відповідача про відшкодування завданої шкоди в сумі 74265,38 грн. Факт зазначених виплат підтверджується належними доказами.

Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частина перша ст.1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Надаючи оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності з посиланням на ст.256, 257, 261, ч.ч 4,5 ст. 267 ЦК України, зокрема, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку.

Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, отже початком строку позовної давності слід рахувати момент виплати відшкодування потерпілому.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач МТСБУ виконало свої обов`язки щодо відшкодування майнової шкоди заподіяної Відповідачем потерпілій стороні за рахунок фонду захисту потерпілих, так як Відповідач на момент скоєння ДТП не мав діючого полісу ОСЦПВ, 06.10.2017 року (сума 61221,52 грн.) та 27.11.2017 року (сума 12244,30 грн.) з дати якого фактично почалось відрахування позовної давності, в свою чергу, позовну заяву про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу до ОСОБА_1 , до суду МТСБУ було надіслано 22.07.2020 року, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 22.07.2020 року, тобто в межах строків позовної давності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який на той час не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ проведено страхову виплату іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди на відшкодування завданого збитку, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення витрат в розмірі 74265,38 грн..

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону прийняв звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, завданого власнику колісного транспортного засобу № 87/10/16 від 18.11.2016 року і послався на нього в оскарженому рішенні, як на належний доказ, колегія суддів ставиться критично, оскільки, якщо апелянт не згоден із звітом про оцінку вартості матеріальних збитків, завданого власнику колісного транспортного засобу № 87/10/16 від 18.11.2016 року із визначення вартості матеріального збитку завданого власнику, то він мав право на заявлення клопотання про призначення судом експертизи для встановлення розміру спричиненої матеріальної шкоди. Проте позивач не скористався своїм право і клопотання про призначення судом відповідної судової експертизи заявлено не було.

Твердження апелянта, що звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, завданого власнику колісного транспортного засобу № 87/10/16 від 18.11.2016 року не є складеним у відповідності до вимог законодавства, відтак не є допустимим та належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної шкоди й містить завищену вартість, колегія суддів ставиться критично, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України ОСОБА_4 не доведено факт завищення звітом про оцінку вартості матеріальних збитків, завданого власнику колісного транспортного засобу № 87/10/16 від 18.11.2016 року розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, вказаної у звіті про вартість матеріального збитку.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова