Справа № 450/441/19 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/2212/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта адвоката Перетятька М.В., представника позивача адвоката Медвідь В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою UAB "EuroLegal Partners" на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Кукса Д.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Київської міської філії Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Мироненка Дмитра Олександровича, ТзОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР", Закритого акціонерного товариства UAB "EuroLegal Partners", третя особа:приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію припинення обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище,

В С Т А Н О В И Л А:

в лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Київської міської філії Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Мироненка Дмитра Олександровича, ТзОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР", Закритого акціонерного товариства UAB "EuroLegal Partners", третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію припинення обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище.

Позовні вимоги мотивували тим, що 01.01.2010 року між позивачем ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 537 700, 00 доларів США та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 537 700,00 дол. США до 01.06.2014 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі № 450/2962/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 279 014,74 доларів США; 3% річних в розмірі 18997,00 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, станом на час виконання рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року змінено, зменшено суму боргу, що підлягає стягненню, а відтак частину другу резолютивної частини викладено в наступній редакції:

«Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 277 836, 22 доларів США; 3% річних в період з 01.06.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 18 969, 60 доларів США».

13.10.2017 року постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О. було відкрито виконавче провадження серія ВП № 54906857 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 450/2962/14-ц виданого 29.10.2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області, що підтверджується копією відповідної постанови.

Також, 13.10.2017 року постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , що підтверджується копією постанови.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2016 року у справі №465/1155/16-к було накладено арешт на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 317,4 кв.м. та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 53646876 власник ОСОБА_3 ; підстава виникнення права власності, договір купівлі продажу виданий приватним нотаріусом КМНО Збирит О.В. від 20.11.2015 року, реєстраційний № 1140; станом на 18.11.2015 року ОСОБА_2 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 535,9 кв.м. та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:002:0740, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 53648200 власник ОСОБА_3 ; підстава виникнення права власності, договір купівлі продажу виданий приватним нотаріусом КМНО Збирит О.В. від 20.11.2015 року, реєстраційний № 1142; станом на 18.11.2015 року ОСОБА_2 .

Крім цього, з довідки СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області за №13618/41/07-08 від 14.12.2018 року вбачається, що в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000526 від 23.02.2016 року, за ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2016 року за №465/1155/16-к накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , яка дійсна на даний час та судом не скасовувалась.

Також, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 535, 9 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:002:0740 було накладено арешт Пустомитівським районним судом Львівської області в межах судової справи за №450/2847/16-ц, що підтверджується копією ухвали від 31.05.2018 року.

Крім цього, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 317, 4 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273 було накладено арешт Пустомитівським районним судом Львівської області в межах судової справи за № 450/2848/16-ц, що підтверджується копією ухвали від 13.06.2017 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2018 року у справі № 450/2847/16-ц було повернуто сторін договору купівлі - продажу житлового будинку від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1142, а також договору купівлі продажу земельної ділянки від 20.11.2015 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1143 в попереднє становище, шляхом повернення у приватну власність ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 535,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0, 3624 га., кадастровий номер :01:002:0740, а також земельної ділянки загальною площею 0, 3624 га., кадастровий номер :01:002:0740, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Конопниця.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 року у справі № 450/2848/16-ц було повернуто сторін договору купівлі - продажу житлового будинку від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1140, а також договору купівлі продажу земельної ділянки від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за №1141 в попереднє становище, шляхом повернення у приватну власність ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 317, 4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0, 14 га, кадастровий номер :01:001:0273, а також земельної ділянки загальною площею 0, 14 га, кадастровий номер :01:001:0273, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Конопниця.

Разом з тим, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 06.12.2018 року о 10:10:08 год. за № 148289830, державним реєстратором Мироненком Дмитром Олександровичем Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, м.Київ, було знято арешт із житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 06.12.2018 року о 10:12:46 год. за № 148290770, державним реєстратором Мироненком Дмитром Олександровичем Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, м.Київ, було знято арешт із житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.02.2019 року за №, 06.12.2018 року громадянкою ОСОБА_3 було створено (засновано) ТзОВ «Реал Естейт Центр», за адресою: 04136, м. Київ, Подільський район, вул. Північно Сирецька, буд. 1-3 літ. Б.

На підставі рішення учасника № 2 ТзОВ «Реал Естейт Центр» від 07.12.2018 року, а також акта приймання передачі майна від 07.12.2018 року, ОСОБА_3 як учасником, який володіє 100 % частки Статутного капіталу Товариства було сформовано Статутний капітал за рахунок майна Учасника Товариства, а саме:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 317, 4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36;

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею: 535, 9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36;

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:002:0740.

Разом з тим, вже 20.12.2018 року між ТзОВ «Реал Естейт Центр» з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» з другої сторони, було укладено договір купівлі продажу за реєстраційним № 4665 (далі Договір за № 4665).

Відповідно до частини першої Договору за № 4665, продавець передає, а Покупець приймає у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужуваний житловий будинок має загальну площу 535, 9 кв.м., житлову площу 152, 7 кв.м., сарай будівля літ. «Б».

Згідно частини п`тої Договору за № 4665, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0, 14 га, кадастровий номер :01:002:0740, продаж якої одночасно вчинено з відчуженням житлового будинку, що є предметом цього договору.

Також, 20.12.2018 року між ТзОВ «Реал Естейт Центр» з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» з другої сторони, було укладено договір купівлі продажу за реєстраційним № 4659 (далі Договір за № 4659).

Відповідно до частини першої Договору за № 4659, продавець передає, а Покупець приймає у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужуваний житловий будинок має загальну площу 317, 4 кв.м., житлову площу 106, 2 кв.м., господарська будівля літ. «Б».

Згідно частини п`ятої Договору за № 4659, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0, 14 га, кадастровий номер :01:001:0273, продаж якої одночасно вчинено з відчуженням житлового будинку, що є предметом цього договору.

Разом з тим, у ТзОВ «Реал Естейт Центр» як Продавця за договорами купівлі - продажу за № 4665 та 4659 від 20.12.2018 року не виникло права продажу спірного майна, оскільки припинення обтяжень 05.12.2018 року із вищенаведеного нерухомого майна було проведено всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 року у справі № 450/3295/17, яке судом не постановлялось.

Просили визнати незаконним та скасувати рішення про припинення державної реєстрації прав та їх обтяжень; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.12.2018 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за № 4665; визнати недійсним договір купівлі - продажу від 20.12.2018 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за № 4659; повернути сторін договору купівлі-продажу від 20.12.2018 року в попереднє становище та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Вирішено:

Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44436679 від 05.12.2018 року 17:07:35 год. щодо припинення обтяження на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 317, 4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0, 14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0273 (реєстраційний номер: 36), прийнятого Державним реєстратором Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мироненко Дмитром Олександровичем.

Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44436995 від 05.12.2018 року 17:17:37 год. щодо припинення обтяження на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 535, 9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0, 3624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0740 (реєстраційний номер: 36), прийнятого Державним реєстратором Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мироненко Дмитром Олександровичем.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 20.12.2018 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за № 4659.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 20.12.2018 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за № 4665.

Повернути сторін договору купівлі - продажу від 20.12.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за № 4659 у попереднє становище, шляхом визнання за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) права власності на житловий будинок загальною площею 317, 4 кв.м., житлова площа 106, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 36) та земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:0273 (реєстраційний номер: 36), площею 0, 14 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Повернути сторін договору купівлі-продажу від 20.12.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР» () з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» (8) з другої сторони, що зареєстрований в реєстрі за №4665 у попереднє становище, шляхом визнання за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) права власності на житловий будинок загальною площею 535, 9 кв.м., житлова площа 152, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 36) та земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0740 (реєстраційний номер: 36), площею 0, 3624 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач - UAB "EuroLegal Partners".

В апеляційній скарзі покликається на те, що у відповідності до Договорів купівлі - продажу нерухомого майна, будинки та земельні ділянки під ними були реально відчужені на користь UAB "EuroLegal Partners", тобто не безоплатно. При цьому, вказані обставини дають підстави для висновку, що мета, яку переслідує позивач та наслідки для відповідача UAB "EuroLegal Partners", як добросовісного набувача у вигляді безоплатного позбавлення їх майна, яким вони тривалий час володіли, є неспівмірними. У момент придбання відповідачем UAB "EuroLegal Partners" спірного нерухомого майна у ТОВ «Реал Естейт Центр», UAB «EuroLegal Partners» не міг проявити розумну обачність та не міг знати про те, що продавець ТОВ «Реал Естейт Центр» не мав права продавати зазначене нерухоме майно, оскільки останній вніс зазначене нерухоме майно до статутного капіталу Товариства і така реєстрація права власності була вчинена на підставі рішення державного реєстратора від 07.12.2018 року, тобто на підставі акта реалізації легітимності державної влади, що здатний привести в дію універсальний механізм захисту права. При цьому, станом на день укладання правочинів, в Реєстрі заборон не було жодних арештів та /або обтяжень, наслідком чого стало укладання відповідних договорів купівлі продажу та чергове рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на будинки та земельні ділянки за UAB "EuroLegal Partners". Таким чином, задоволення позову позивача, для добросовісного набувача UAB "EuroLegal Partners", призвело до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки нерухоме майно ( житлові будинки та земельні ділянки) вже перереєстровані за ОСОБА_2 .

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що як вбачається з оскаржуваного рішення, суд повернув сторони договору купівлі продажу від 20 грудня 2018 року у попереднє становище, шляхом повернення у приватну власність ОСОБА_2 оспорюваного нерухомого майна - будинків та земельних ділянок). При цьому, на переконання апелянта, така позиція є хибною, оскільки ОСОБА_2 не була стороною оскаржуваних договорів, а тому і неможливе повернення нерухомого майна за оспорюваним договором у її користь.

Просять скасувати заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020 року та відмовити у задоволенні позову повністю.

13 вересня 2021 року від представника позивача - адвоката Медвідь В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування такого, покликається на те, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог чинного законодавства України та Міжнародних договорів під час розгляду справи та ухвалення судового рішення, відтак таке є законним, обґрунтованим, відповідає нормам як матеріального, так і процесуального права.

Просить заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

01.01.2010 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) з однієї сторони та ОСОБА_2 (Позичальник) з другої сторони було укладено договір позики.

Відповідно до пункту 1 Договору позики від 01.01.2010 року, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 537 700,00 доларів США до 01.06.2014 року, що підтверджується копією договору.

24.10.2014 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року, задоволено клопотання частково, а саме з метою забезпечення позову суд вжив заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили, шляхом накладення арешту в межах суми позову, яка становить 10 352 962, 20 грн, на грошові кошти та все рухоме.

З відповіді Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівські області від 14.12.2018 року за № 09-26/22196 вбачається, що арешти з рахунків та майна ОСОБА_2 державним виконавцем не знімались, що підтверджується копією відповіді.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року у справі № 450/2962/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 279 014,74 доларів США; 3% річних в розмірі 18 997,00 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, станом на час виконання рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року змінено, та зменшено суму боргу, що підлягає стягненню, а відтак частину другу резолютивної частини викласти в наступні редакції:

«Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) суму основного боргу за договором позики від 01.01.2010 року в розмірі 537 700,00 доларів США; проценти за користування позикою від 01.01.2010 року в розмірі 277 836,22 доларів США; 3% річних в період з 01.06.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 18 969,60 доларів США».

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року у даній справі касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року залишено без змін.

13.10.2017 року постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О. було відкрито виконавче провадження серія ВП № 54906857 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 450/2962/14-ц, виданого 29.10.2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області.

Також, 13.10.2017 року постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2016 року у справі №465/1155/16-к накладено арешт на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 317,4 кв.м. та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 53646876 власник ОСОБА_3 ; підстава виникнення права власності, договір купівлі продажу виданий приватним нотаріусом КМНО Збирит О.В. від 20.11.2015 року, реєстраційний № 1140; станом на 18.11.2015 року ОСОБА_2 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 535,9 кв.м. та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:002:0740, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 53648200 власник ОСОБА_3 ; підстава виникнення права власності, договір купівлі продажу виданий приватним нотаріусом КМНО Збирит О.В. від 20.11.2015 року, реєстраційний № 1142; станом на 18.11.2015 року ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповідної ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.08.2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката Сторонянського О.З. залишено без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2016 року.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.11.2016 року у справі №465/1155/16-к відмовлено в клопотанні адвоката Сторонянського О.З., поданому в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у даній справі.

Згідно довідки СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області за № 13618/41/07-08 від 14.12.2018 року, в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000526 від 23.02.2016 року, за ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2016 року за № 465/1155/16-к накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , яка дійсна на даний час та судом не скасовувалась.

Також, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 535, 9 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:002:0740, а також на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 317,4 кв.м. та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273 накладено арешт Пустомитівським районним судом Львівської області в межах судової справи за № 450/2847/16-ц, ухвала суду від 31.05.2018 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2018 року у справі № 450/2847/16-ц було повернуто сторін договору купівлі - продажу житлового будинку від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1142, а також договір купівлі продажу земельної ділянки від 20.11.2015 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1143 в попереднє становище, шляхом повернення у приватну власність ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 535,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,3624 га., кадастровий номер :01:002:0740, а також земельної ділянки загальною площею 0,3624 га., кадастровий номер :01:002:0740, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Конопниця.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 року у справі № 450/2848/16-ц було повернуто сторін договору купівлі - продажу житлового будинку від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1140, а також договору купівлі продажу земельної ділянки від 20.11.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1141 в попереднє становище, шляхом повернення у приватну власність ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 317,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,14 га., кадастровий номер :01:001:0273, а також земельної ділянки загальною площею 0,14 га., кадастровий номер :01:001:0273, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Конопниця.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 06.12.2018 року о 10:10:08 год. за № 148289830, державним реєстратором Мироненко Дмитро Олександрович Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, м. Київ, було знято арешт із житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 06.12.2018 року о 10:12:46 год. за № 148290770, державним реєстратором Мироненко Дмитро Олександрович Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, м. Київ, було знято арешт із житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається із витягів від 06.12.2018 року за № 148289830 та № 148290770, підставою для зняття обтяжень із вищенаведеного нерухомого майна стало рішення суду, серія та номер: 450/3295/17, виданий 05.11.2018 року, видавник: Пустомитівський районний суд Львівської області.

З відповіді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.01.2019 року за № 01-13/20/2019 вбачається, що 05.11.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області не ухвалювалось рішення у справі № 450/3295/17 про скасування (зняття) арештів, заборон, обтяжень із нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , із земельних ділянок за вказаними адресами.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень судове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області за № 450/3295/17 від 05.11.2018 року також відсутнє.

Як убачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.02.2019 року за № , 06.12.2018 року громадянкою ОСОБА_3 було створено (засновано) ТзОВ «Реал Естейт Центр», за адресою: 04136, м. Київ, Подільський район, вул. Північно Сирецька, буд. 1-3 літ. Б.

На підставі рішення учасника № 2 ТзОВ «Реал Естейт Центр» від 07.12.2018 року, а також акту приймання передачі майна від 07.12.2018 року, ОСОБА_3 як учасником, який володіє 100% частки Статутного капіталу Товариства було сформовано Статутний капітал за рахунок майна Учасника Товариства, а саме:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 317,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36;

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0273;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею: 535,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36;

- земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:002:0740.

20.12.2018 року між ТзОВ «Реал Естейт Центр» з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» з другої сторони, було укладено договір купівлі продажу за реєстраційним № 4665 (далі Договір за № 4665).

Відповідно до частини першої Договору за № 4665, продавець передає, а Покупець приймає у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужуваний житловий будинок має загальну площу 535,9 кв.м., житлову площу 152,7 кв.м., сарай будівля літ. «Б».

Згідно частини п`ятої Договору за № 4665, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,14 га, кадастровий номер :01:002:0740, продаж якої одночасно вчинено з відчуженням житлового будинку, що є предметом цього договору.

У частини шостої Договору за № 4665, Продавець стверджує, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений, в спорі не перебуває, під забороною (арештом) та у заставі, в податковій заставі не перебуває, договір оренди (користування, найму), сервітуту щодо відчужуваного нерухомого майна на момент укладання цього договору немає, треті особи не мають переважних прав на нього, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не переданий, будь яким чином права Продавця на розпорядження житловим будинком не обмежені, що підтверджується копією відповідного договору.

Також, 20.12.2018 року між ТзОВ «Реал Естейт Центр» з однієї сторони та Закритим Акціонерним Товариством UAB «EuroLegal Partners» з другої сторони, було укладено договір купівлі продажу за реєстраційним № 4659 (далі Договір за № 4659).

Відповідно до частини першої Договору за № 4659, продавець передає, а Покупець приймає у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужуваний житловий будинок має загальну площу 317,4 кв.м., житлову площу 106,2 кв.м., господарська будівля літ. «Б».

Згідно частини п`ятої Договору за № 4659, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,14 га, кадастровий номер :01:001:0273, продаж якої одночасно вчинено з відчуженням житлового будинку, що є предметом цього договору.

У частині шостій Договору за № 4665, Продавець стверджує, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений, в спорі не перебуває, під забороною (арештом) та у заставі, в податковій заставі не перебуває, договір оренди (користування, найму), сервітуту щодо відчужуваного нерухомого майна на момент укладання цього договору немає, треті особи не мають переважних прав на нього, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не переданий, будь яким чином права Продавця на розпорядження житловим будинком не обмежені, що підтверджується копією відповідного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 18 січня 2017 року в справі № 6-789цс16 викладено правовий висновок про те, що: «договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права».

Від цього висновку Великої Палати Верховного Суду на даний час не відступила.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено такий висновок: «Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) (дивись постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) та постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17).

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника (дивись постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19)).

Фраудаторним правочином, може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин. Застосування конструкції «фраудаторності» при односторонньому правочинові має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати односторонній правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься те, що внаслідок вчинення одностороннього правочину відбувається унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг майна (дивись постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 757/33392/16 (провадження № 61-10541св19)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) викладено висновок про те, що: «Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: (1) особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; (2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); (3) враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)».

Аналогічний за змістом висновок щодо «використання право на зло» зроблено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 (провадження № 61-6420св21).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята статті 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

- очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони оспорюваних договорів купівлі-продажу) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (оспорювані договори) використовувався учасниками для недопущення звернення стягнення на наявне нерухому майно боржника ( ОСОБА_2 ) за виконавчим провадженням, стягувачем в якому є позивач ( ОСОБА_1 );

- встановлені судами обставини, дозволяють зробити висновок, що оспорювані договори, є фраудаторними, тобто вчиненими на шкоду кредитору;

- до обставин, які дозволяють кваліфікувати оспорювані правочини як фраудаторні відноситься: момент їх укладення, а саме після ухвалення судового рішення про стягнення боргу за договором позики, та при відкритому виконавчому провадженні, в ході якого сума боргу не стягується, у зв`язку із відсутністю майна боржника, яке було предметом оспорюваних договорів, та під час дії арештів, неодноразово накладених судами, як за правилами цивільного судочинства, так і порядку, передбаченому КПК України, а також арешту, накладеного органом ДВС, доказів правомірного зняття яких, матеріали справи не містять;

- учасники справи з боку відповідачів, які вчинили ці спільні та узгоджені дії, з метою унеможливлення звернення стягнення на майно боржника ( ОСОБА_2 ), діяли очевидно недобросовісно та зловживаючи правами.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позову.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.6).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У цьому зв`язку колегія суддів погоджується, що за обставин даної справи, можливим ефективним способом захисту є повернення сторін за оспорюваними правочинами в попередній стан.

Колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що задоволення позову призвело до безоплатного позбавлення відповідача права власності, як добросовісного набувача за оспорюваними договорами, адже останній може захистити своє права на отримання сплачених ним за цими договорами грошових коштів, шляхом пред`явлення відповідного позову до продавця за цими договорами.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак суд першої інстанції вірно застосував обраний позивачем спосіб судового захисту, який у практичному аспекті зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04 листопада 2020 року у справі № 910/7648/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Доводи апеляційної скарги, вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для їх детального аналізу, та відповіді на кожен з них.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу UAB "EuroLegal Partners" залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич