ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 953/5567/21

провадження №22-ц/818/4007/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

інші учасники справи:

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Володимир Григорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Губської Я.В.

УСТАНОВИВ:

26 березня 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання припинення зобов`язання за іпотечним договором.

До суду також 30 березня 2021 надійшла заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь - які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості: квартири, АДРЕСА_1 , в тому числі здійснювати реєстраційні дії щодо надання квартири в іпотеку, дарування; заборони представникам ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перешкоджати в доступі до квартири та особистих речей у квартирі позивачці та членам її сім`ї, реєструвати та вселяти сторонніх осіб до квартири, виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що предметом спору з відповідачем є припинення зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 1.08062530.x від 13.06.08 укладеним між нею та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк». Банк надав їй у користування 43 000,00 доларів США. У забезпечення зазначеного договору між тими ж сторонами було укладено Іпотечний договір за умовами якого передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

24 лютого 2017 року ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» змінило свою назву на ПАТ «Платинум Банк».

Національний банк України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийняв рішення від 23 лютого 2017 року № 95-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Строк ліквідації продовжувався неодноразово. Протягом 2017 - 2020 років позивачка сплачувала за Кредитним договором щомісячні платежі, згідно з графіком платежів. В жовтні 2020 року позивачка отримала листи від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», в яких було повідомлено про відступлення прав вимоги за Кредитним договором до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно Договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб від 04 вересня 2020. В листопаді 2020 позивачка отримала лист від відповідача (619-10/20 від 26.10.2020) в якому їй було нагадано про відступлення права вимоги та про суму заборгованості, яку вона начебто має перед відповідачем. Сума заборгованості була зазначена в розмірі 817 916,89 грн., але значну частину зазначеної суми складають незаконно нараховані відсотки. Позивачка не згодна зазначеним розміром заборгованості оскільки виконувала зобов`язання за договором кредиту протягом всіх років поки йшла ліквідація ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» (2017-2020 ) своєчасно та належним чином. З 23 лютого 2017 року, коли було відкликано банківську ліцензію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», всі платежі повинні були зараховуватися на оплату тіла кредиту, так як нарахування відсотків після початку процедури ліквідації та відкликання банківської ліцензії є незаконним. Вважає, що взагалі не має заборгованості перед відповідачем, а тим більше в розмірі 817 916,89 грн.

Позивачка обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення тим що, в неї є підстави вважати, що Відповідач, маючи на даний час право вимоги до Позивачки, здійснить дії направлені на переоформлення у свою власність її квартири, а потім здійснить дії направлені на подальший перепродаж квартири, чи вчинення відносно неї будь-яких інших правочинів, що зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду, яке може бути ухвалене по даній справі на користь позивачки. Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження квартири на користь сторонньої особи в будь-який час, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивачки, так як воно не набуде законної сили в день винесення, а тільки коли пройде певний період часу для подання апеляції, та після закінчення апеляційного розгляду.

На даний час є велика ймовірність вчинення вище вказаних дій, так як в засобах масової інформації висвітлено багато випадків саме таких дій так званих «нових власників», яким банки продають житло позичальників. Отримавши право власності на житло, група людей виштовхує на вулицю мешканців квартири, перешкоджає у доступі до особистих речей, не віддають людям особисті речі або викидають їх з квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021р., заява ОСОБА_1 була задоволена частково, а семе вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , забороннено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь - які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості: квартири, АДРЕСА_1 , в тому числі здійснення реєстраційні дії щодо надання квартири в іпотеку, дарування на період вирішення цивільної справи №953/5567/21.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, представниками ТОВ «Вердикт Капітал» була подана апеляційна скарга, в якій вони прохають скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального прав. А саме, суд не обґрунтував того, що незастосування заходу забезпечення може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача. Не наведено обґрунтування реальної загрози або об`єктивної можливості вчинення ТОВ «Вердикт Капітал» дій, які можуть унеможливити, або утруднити рішення суду в разі задоволення вимог позивача.

Апелянт вважає, що суд послався лише на загальні норми процесуального права без урахування фактичних обставин справи. Позивачем не було надано доказів, а судом першої інстанції, не було надано належної оцінки безпідставним доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Не погодившись з доводами апеляційної скарги, позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін. В обґрунтування відзиву посилається на те, що ведення перемовин з представниками ТОВ «Вердикт Капітал» не призвели до вирішення спірного питання, навпаки , представники апелянта дали їй зрозуміти що не будуть вчиняти жодних дій, щоб змінити ситуацію що склалась. Саме тому вона має обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, може здійснити дії з переоформлення квартири на свою користь або на користь сторонньої особи в будь-який час. Також відповідач вважає що нею було вказано на інші ризики невжиття заходів забезпечення позову, зокрема те що апелянт або наступний власник може здійснити зняття її та членів її родини з реєстрації, чим порушить її право на користування квартирою.

Частиною 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно неправильності висновків суду, щодо незастосування заборони представникам ТОВ «Вердикт Капітал» перешкоджати в доступі до квартири та особистих речей Позивачці та членам її сім`ї, заборони реєстрації та вселення сторонніх осіб, виселення та зняття з реєстрації мешканців квартири. Тому судова колегія не надає оцінку ухвалі суду в зазначеній частині.

Як вбачається зі змісту матеріалів оскарження ухвали , що в провадженні суду першої інстанції знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про припинення зобов`язання за іпотечним договором. Предметом спору є припинення зобов`язання за іпотечним договором, яке на думку позивача припинене у зв`язку з повною сплатою суми заборгованості за договором.

13 червня 2008 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит 1.08062530.х про надання кредиту строком на 240 місяців. (а.с.5-11)

13 червня 2008 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, для забезпечення кредитного договору, № 1.08062530.х , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченком В.Г. яким було передано в іпотеку квартиру позивача, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . ( а.с. -15-18.)

24 лютого 2017 року ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» змінило свою назву на ПАТ «Платинум Банк».

04 вересня 2020 року право вимоги за кредитним було передано від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ Вердикт Капітал». (а.с.19-23).

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателя, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателя, які мають нижчий пріоритет ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того є нерухомого майна. Нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Намір іпотекодержателя у майбутньому набути у власність іпотечне майно відповідно до умов договору іпотеки не порушує прав позивача, а тому висновок суду про наявність підстав для заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 є не обґрунтованим.

Таким чином, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, судом першої інстанції не було прийнято до уваги наявність іпотечного договору від 13 червня 2008 року № 1.08062530.х, за яким іпотекодержатель має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок вказаної квартири та зроблений необґрунтований висновок щодо співмірності застосованого заходу забезпечення позову зі змістом позовних вимог.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апелянтом доведена наявність підстав для висновку щодо необґрунтованості та незаконності ухвали суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» належить задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2021 року скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389, 391 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2021 року в оскаржуваній частині скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук