Єдиний унікальний номер справи 336/6427/21
Номер провадження 2/336/4322/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі судового засідання Тимошенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, за змістом якого, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, як батько дитини злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини.

Відповідач не утримує доньку, не займається її вихованням, не цікавляться її станом здоров`я та розвитком, відсутні родинні стосунки, притаманних сім`ї, між ними немає почуттів любові та емоційного зв`язку. Дитина повністю перебуває на вихованні та утриманні бабусі.

Позивач наполягала на задоволенні позову, а відповідач був згоден з вимогами.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування проти задоволення позову не заперечує, надала суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи прийшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивач є бабусею ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач ОСОБА_2 , а мати є ОСОБА_4 .

Розпорядженням голови районної адміністрації №436р від 18.09.2019 встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено позивача ОСОБА_1 опікуном. Визначено місце проживання підопічної дитини разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/4805/20 від 01.10.2020, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання онуки ОСОБА_3 у розмірі ј частини доходу до досягнення повноліття.

Згідно довідки Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 45078/1 від 19.07.2021 відповідач не сплачує аліменти за виданим судом наказом, ухиляється.

Згідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи №65 №01-38/123 від 09.07.2021 батько вихованця групи №5 ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ні в якій формі не приймає участі у здобутті освіти своєї доньки.

За характеристикою дитини, наданою цим же закладом освіти, її вихованням займається виключно бабуся.

Згідно довідки Державної установи «Оріхівська виправна колонія №88» ОСОБА_2 засуджений та відбуває покарання в цій установі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 за ст. 185 ч. 2 КК України о 2 років 1 місяця позбавлення волі.

За наданим висновком органу опіки та піклування, районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 22.04/01-34-854 від 27.10.2021, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини.

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, розглянувши ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2021 та матеріали щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав по цивільній справі № 336/6427/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 1984р.н., виходячи із інтересів дитини, керуючись ч.2,ч.З ст. 150, ст. 151, ст. 152, ч.4 ст.155, п.2, ч.І ст.164, ст. 165, ст. 171 Сімейного кодексу України, та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації по Шевченківському району від 21.10.2021, протокол № 33, вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , 1984р.н.,в свідоцтві про народження дитини записаний батьком. Мати дитини, ОСОБА_4 наразі відбуває термін покарання в місцях позбавлення волі за скоєння кримінального правопорушення.

За підсумками розгляду матеріалів встановлено, що дівчинка майже з народження, проживає в родині бабусі, ОСОБА_1 . Весь цей час батьки свідомо нехтували своїми обов`язками, а саме: ніяким чином не піклувалися про доньку, не проявляли зацікавленості в її подальшій долі, не цікавилися її розвитком та етапом здоров`я, не надавали матеріальної допомоги на утримання дитини.

ОСОБА_2 у вересні поточного року звільнився з місць позбавлення волі, де відбував термін покарання за ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України. Після звільнення з місць позбавлення волі батько не звернувся до органу опіки та піклування по Шевченківському району з питання повернення йому доньки на спільне проживання та виховання. Батько, після звільнення з місць позбавлення волі, не працює, долею дитини не опікується, не утримує її.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 18.09.2019 № 436р «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була влаштована під опіку бабусі, ОСОБА_1 , на час перебування батьків в місцях позбавлення волі, яка і займається її вихованням утриманням та розвитком.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився до комісії з питань захисту прав дитини, розгляд питання проводився без його участі на підставі заяви та з урахуванням пояснень. Як вбачається із висновку служби у справах дітей заява чи усне звернення від відповідача щодо вирішення питання участі його у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною не надходили, а тому, на думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Правом подання відзиву у встановлений законом строк не скористався.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 272, 274-279, 354, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складений 10.11.2021.

Суддя Л.Г.Карабак