ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/235/19Головуючий у 1-й інстанції Галіян І.М.
Провадження № 22-ц/817/1062/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін - представника ОСОБА_1 - адвоката Захрчука Ю.В., позивачки ОСОБА_2 її представника адвоката Ковальчин М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №603/235/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Захрчука Юрія Володимировича на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року, ухваленого суддею Галіян І.М., повний текст рішення суду складено 18 червня 2019 року., у справі за позовом ОСОБА_2 до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:0118, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області;

- земельної ділянки площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0989, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця першої черги , проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Вістрянської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:0118, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0989, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Захарчук Ю.В. просить скасувати рішення Монастириського районного суду від 12 червня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає вказане рішення незаконним і необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а тому таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те що даним рішенням вирішено питання про права ОСОБА_1 який не брав участі в справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повно досліджено докази і з`ясовано обставини, що мають значення для її вирішення.

Зокрема, не враховано ту обставину, що після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина яку прийняла ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина на спірне майно.

Заявник зазначає, що не був залучений судом до участі у справі як сторона спору щодо спадкового майна оскільки позивачка ОСОБА_5 у позовній заяві не вказала, усіх спадкоємців які мають право на спадкування майна після смерті матері.

Крім того при вирішенні спору не враховано судом, що згідно погосподарської книги Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, станом на 1990 рік будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

У вказаному житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 дружина, сини - ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_5 .

З вказаного житлового будинку вибули: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Луг Рожнятівського району Івано-Франківської області, син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт., Коропець Монастириського району Тернопільської області, дочка ОСОБА_5 , в 1990 році в господарстві» №28 с Вістря Монастириського району Тернопільської області.

Працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарств зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчання в учбовому закладі або хворобою, ст., 126 ЦК УРСР ( в редакції від 1963 року).

Вважає, що він не втратив права на частку в майні двору, так як з моменту його вибуття і до втрати статус колгоспного двору минуло менше трьох років. Зазначає, що своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 у з`язку з тим, що з 15 січня 2018 року по 27 березня 2018 року він перебував в Російській Федерації і тому не міг подати заяву в нотаріальну контору до 07 березня 2018 року. Даним рішенням порушено його права як спадкоємця на майно після смерті матері ОСОБА_4 та порушено право на частку в майні колгоспного двору.

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу представника апелянта - адвоката Захарчука Ю.В. без задоволення, а рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.06.2019 року без змін. Вважає, що зазначене рішення Монастириського районного суду відповідає вимогам закону і не може бути скасовано.

В обґрунтування доводів відзиву посилається на те, що колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року у зв`язку із введенням у дію Закону України «Про власність». Зазначає, що станом на 15.04.1991 року в даному господарстві проживали: її батько ОСОБА_3 , мама ОСОБА_4 , - члени колгоспу, та позивачка яка була неповнолітньою Заявник ОСОБА_1 вибув з колгоспного двору в 1990 р і більше не повертався.

Зазначає, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався, а тому даним рішенням суду його спадкові права не порушено.

Представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - адвокат Захрчук Ю.В. апеляційну скаргу підтримав пославшись на доводи викладені в ній.

Позивачка та її представник адвокат Ковальчин М.Я. апеляційну скаргу заперечили, рішення суду вважають законним.

Інші сторони в судове засідання не з`явились хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року надав тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» та вказав на те, його треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Встановлено, що рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №02. Після його смерті смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:0118, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №668002, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи;

- земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0989, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 яка на день смерті ОСОБА_3 з ним проживала та була зареєстрована .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №12. Після її смерті смерті відкрилася спадщина на -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:0118, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №668002, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи;

- земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0989, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом і як особа яка вчасно звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, а саме в строки передбачені ст. 1270 ЦК України, про що свідчить копія спадкової справи №17/2018 (індекс справи 02-14) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 розпочатої за заявою ОСОБА_2 23.01.2018 року.

В подальшому ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 11.04.2018 року №108/02-14 приватним нотаріусом Монастириського нотаріального округу Садівським М.А. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавиця ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не оформила своїх спадкових справ після смерті ОСОБА_3 .

Положеннями книги шостої ЦК України передбачено строки, порядок та підстави набуття спадкових прав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 не подавав нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 безпідставно не залучено до участі у розгляді справи як спадкоємця першої черги у даній справі за позовом ОСОБА_2 до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, як необґрунтовані, оскільки згідно роз`яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, №7 "Просудову практикуу справахпро спадкування" відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене свідчить про те, що оскаржуване судове рішення, яким визнано за позивачкою право власності на майно в порядку спадкування не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_7 щодо права власності на спірне майно в порядку спадкування, оскільки він не прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що оскаржуваним рішенням було порушено права ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги на спадкове майно після смерті матері є безпідставними та не приймаються до уваги колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуваним рішенням було порушено права ОСОБА_1 на частку в майні колгоспного двору колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

Згідно із ч.1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового р рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_1 не представлено доказів на підтвердження його прав на частку в майні колгоспного двору. Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 станом на 1991 рік в спірному будинку не був зареєстрований та не проживав по день смерті спадкодавця.

Представлені ОСОБА_1 копії трудової книжки, дипломи про освіту та військовий білет не свідчать про наявність прав на частку в майні колгоспного двору.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване про задоволення позову ОСОБА_2 не вирішував питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , який не брав участі у цій справі.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не надано суду належних і допустимих доказів про порушення його прав.

Установивши наведені вище обставини після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 зокрема, що оскаржуваним ним судовим рішенням не вирішувалося питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, для закриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Захрчука Юрія Володимировича на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - закрити.

Відновити дію рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.