Номер провадження: 22-ц/813/8975/21
Номер справи місцевого суду: 522/7271/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 45 472 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа виданого 01.03.2021 Приморським районним судом м. Одеси на постанову Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до відповіді, наданої Першим Приморським відділом ДВС у м. Одесі на адвокатський запит заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів, починаючи з 11.06.2019 до моменту звернення з даним адвокатським запитом, станом на 01.04.2021, склала 45 472 грн. У зв`язку з цим, вважають за необхідне стягнути пеню з ОСОБА_3 за період несплати останнім аліментів, а саме з 11.06.2019 р. по 01.04.2021 р. За розрахунком представника, загальна сума пені за вказаний період становить 158 776 грн. Так як сума неустойки (пені) перевищила 100% заборгованості, вважають доцільним стягнути пеню у розмірі суми заборгованості, а саме 45472 грн (а.с.1-5).

31 травня 2021 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовлено (а.с.106-111).

08 червня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року. Із зазначеним рішенням апелянт не погоджується, вважає його необґрунтованим. Апелянт зазначає, що не вірними є висновки суду першої інстанції стосовно того, що на час звернення з позовом була відсутня заборгованість, так як ОСОБА_3 01.04.2021 сплатив 45 741 грн на рахунок Першого Приморського відділу державної виконавчої служби, адже, як наголошує апелянт, в позові зазначалось, що сума неустойки (пені) розраховувалась з 11.06.2019 до моменту звернення з адвокатським запитом, а саме до 29.03.2021. Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості ОСОБА_3 в період з червня 2019 року по березень 2021 року сплачувати аліменти, адже, на думку апелянта, той факт, що за один день ним була внесена сума 45741 грн в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів, свідчить про те, що не існувало перепон для сплати ОСОБА_3 щомісячно аліментів в повному розмірі. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року та прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю (а.с.113-116).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

09 серпня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача адвокат Нєдов Олексій Сергійович зазначив, що дане оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права. Представник відповідача вказує на те, що відповідач не був повідомлений державним виконавцем про вчинення виконавчих дій у встановленому законом порядку, але сплатив всю суму аліментів згідно із зазначеним розрахунком, що свідчить про заінтересованість відповідача у належному виконанні рішення суду. Також представник відповідача зазначив, що у день підписання державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 01.04.2021, ОСОБА_3 сплатив визначену заборгованість у повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією, що свідчить про те, що заборгованість фактично не виникла, оскільки день підписання розрахунку та день повної сплати заборгованості збігаються, а отже на момент звернення позивача до суду щодо стягнення пені за прострочення аліментів рішення суду у справі №522/10048/19 було фактично виконано у добровільному порядку. З огляду на це, представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за період із червня 2019 року по березень 2021 року був позбавлений можливості сплачувати аліменти в рамках виконавчого провадження ВП №64845667 за виконавчим листом, оскільки рішення суду про стягнення аліментів оскаржувалось в апеляційному порядку та виконавчий лист виданий лише 01.03.2021 року, тобто аліменти підлягали сплаті боржником у визначеній судом сумі щомісяця і наступна оплата повинна була здійснитися через місяць. Суд першої інстанції зазначив, що після того як відповідач довідався про виконавче провадження він сплатив визначену державним виконавцем суму аліментів. Також суд першої інстанції вказує, що будь-яких належних доказів з приводу ухиляння боржника від сплати аліментів в період більше місяця після видачі виконавчого листа судом не встановлено. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів та його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків із утримання дитини (а.с. 111).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 11 грудня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено рішення у цивільній справі №522/10048/19, відповідно до якого позов ОСОБА_1 було частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року у цивільній справі №522/10048/19 було скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-17).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2021 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №522/10048/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 11.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18-18 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2021 року Першим Приморським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) було відкрито виконавче провадження ВП №64845667 (а.с. 103).

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 адвокатом Вроною А.В. 29.03.2021 року було подано адвокатський запит до виконавчої служби з проханням надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідача за виконавчим документом (ВП № 64845667), якщо така заборгованість наявна (а.с. 19).

Як вбачається матеріалів справи, Першим Приморським відділом ДВС у м. Одесі 01.04.2021 було надано відповідь на адвокатський запит сторони позивача від 29.03.2021 із детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів за ВП № 64845667, починаючи із 11.06.2019 року до моменту звернення з даним адвокатським запитом. Відповідно до розрахунку заборгованості від 01.04.2021 заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 01.04.2021 склала 45 472 грн (а.с. 20-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) визначаються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У Сімейному Кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Як вже зазначалося вище, 11 грудня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено рішення у цивільній справі №522/10048/19 щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, яке в подальшому оскаржувалося відповідачем у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 12 березня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду було відкрито апеляційне провадження у цивільній справі №522/10048/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину. В резолютивній частині даної ухвали зазначено про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року до розгляду справи у суді апеляційної інстанції. В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, на підставі якої 01 березня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчого листа, було визначено остаточний розмір аліментів, який підлягав стягненню з відповідача. З огляду на те, що остаточний розмір аліментів визначено не було до 28 січня 2021 року (перевантаження апеляційного суду та брак суддівських кадрів), а рішення не набрало законної сили, відсутні підстави вважати, що сплата аліментів відбувалась на момент розгляду справи в суді в неповному обсязі, при цьому відповідачем сплачувались грошові кошти не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Як вбачається з Довідки №3257/20/03 від 16.12.2019 року, відповідач перебував на обліку як шукаючий роботу в Одеському МЦЗ з 16.12.2019 року (а.с. 47).

Як вбачається з Довідки №702/17/03 від 03.04.2020 року, відповідач перебував на обліку як безробітний в Одеському МЦЗ з 02.04.2020 року (а.с. 48).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази сплати відповідачем на користь позивача на утримання дитини коштів у наступних розмірах: 25.04.2019 року 2000 грн; 02.05.2019 року 6000 грн; 02.06.2019 року 3600 грн; 02.07.2019 року 3600 грн; 27.07.2019 року 1000 грн; 27.07.2019 року 2000 грн; 02.08.2019 року 3600 грн; 18.08.2019 року 1600 грн; 02.09.2019 року 3600 грн; 06.09.2019 року 490 грн; 18.09.2019 року 2100 грн; 02.10.2019 року 4000 грн; 08.10.2019 року 1600 грн; 29.10.2019 року 650 грн; 02.11.2019 року 4000 грн; 08.11.2019 року 1000 грн; 27.11.2019 року 2250 грн; 02.12.2019 року 4000 грн; 02.01.2020 року 5000 грн; 02.02.2020 року 5000 грн; 01.03.2020 року 5000 грн; 12.03.2020 року 300 грн; 02.04.2020 року 5000 грн; 07.04.2020 року 700 грн; 02.05.2020 року 4000 грн; 11.05.2020 року 270 грн; 02.06.2020 року 3000 грн; 02.07.2020 року 3000 грн; 02.08.2020 року 3016 грн; 02.09.2020 року 3016 грн; 02.10.2020 року 3016 грн; 02.11.2020 року 3016 грн; 08.11.2020 року 603,02 грн; 02.12.2020 року 3016 грн; 02.01.2021 року 3016 грн; 02.02.2021 року 3016 грн; 02.03.2021 року 3016 грн (а.с. 49-94).

Тобто, дані відомості про надання матеріальної допомоги відповідачем свідчать про те, що відсутні підстави вважати, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків чи здійснював будь-які винні дії, які призвели до виникнення заборгованості.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що 01.04.2021 відповідачем на підставі наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості, який було складено цього ж дня, здійснено оплату заборгованості у розмірі 45741 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції (а.с. 43), тобто заборгованість погашено у повному обсязі.

Отже, матеріали справи не містять даних щодо винних дій відповідача, які б спричинили заборгованість по сплаті аліментів, та за умови яких можлива відповідальність за ст. 196 СК України, передбачені законом підстави для покладення на нього відповідальності з цього приводу відсутні, з огляду на це апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

21.09.2021 року м. Одеса