ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/51/21
Провадження № 22-ц/4820/1680/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: прокурор Пронозюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року (суддя Семенюк В.В.) за позовом Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Форк» про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки та скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року Перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся в інтересах держави до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі Держгеокадастр), ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» (далі ТОВ «Зарус-Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд» (далі ТОВ «Агро-Еко-Граунд»), треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Форк» (далі ТОВ «Форк») про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки та скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 р. за № 22-20454-СГ передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер: :03:001:0169 для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу 22 жовтня 2017 року державним реєстратором зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2017 року ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ТОВ «Форк», яке включило її до складу об`єднаної земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0208 площею 86 га.

14 грудня 2017 року ТОВ «Форк» продало об`єднану земельну ділянку кадастровий номер: :03:001:0208, площею 86 га - ОСОБА_2 . Після чого земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0208, площею 86 га, за заявою ОСОБА_2 була поділена на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :03:001:0209, площею 2,0 га, та :03:001:0210, площею 84 га. 17 березня 2018 року ОСОБА_2 передала ці дві земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест». На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0209, площею 2,0 га, та :03:001:0210, площею 84 га, на підставі договору оренди землі від 21.03.2018 року перебувають в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Ще до того, відповідно до наказу Держгеокадастру від 30.08.2017 р. №22-17908-СГ ОСОБА_1 у порядку приватизації набув право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер: :02:013:0018, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новосинявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області.

Оспорюваний наказ Держгекокадастру є незаконним, оскільки на час його прийняття ОСОБА_1 використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та не міг набути таке право повторно.

ТОВ «Форк» придбало спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права на її отримання та відчуження, після чого включило цю ділянку до складу іншої земельної ділянки, а ТОВ «Зарус-Інвест» неправомірно набуло об`єднану земельну ділянку та передало її в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Отже, спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза її волею та може бути витребувана у ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» як добросовісних набувачів із скасуванням записів про держану реєстрацію їх речових прав. Водночас у Державному земельному кадастрі має бути скасований запис про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки.

Посилаючись на вищезазначене, прокурор просив суд:

визнати поважними причини пропуску та поновити строк для звернення прокурора до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом;

визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 р. №22-20454-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер: :03:001:0169, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області;

витребувати у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд», на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером: :03:001:0169, загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурацій, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20454-СГ від 13.10.2017 року ОСОБА_1 ;

скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером: :03:001:0210, із одночасним припиненням (скасуванням) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності на неї ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» та усіх зареєстрованих щодо неї інших речових прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано поважними причини пропуску та поновлено строк для звернення прокурора до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду з позовною заявою в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест, ТОВ «Агро-Еко-Граунд» про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 №22-20454-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0169, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та витребування у ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки.

Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 р. №22-20454-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер: :03:001:0169, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Витребувано у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером: :03:001:0169, загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурацій, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20454-СГ від 13.10.2017 року ОСОБА_1 .

Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером: :03:001:0210, із одночасним припиненням (скасуванням) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності на неї ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» та усіх зареєстрованих щодо неї інших речових прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224.

Стягнуто з Держгеокадастру, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір по 1576,50 грн. з кожного.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 повторно використав право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого оспорюваний наказ Держгеокадастру не відповідає вимогам закону. Оскільки спірна земельна ділянка незаконно вибула з володіння держави, то її може бути витребувано у ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» як добросовісних набувачів зі складу об`єднаної земельної ділянки. Водночас речове право ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на об`єднану земельну ділянку слід припинити, а реєстрацію цієї ділянки у Державному земельному кадастрі - скасувати. У спірних правовідносинах порушені інтереси держави, тому прокурор вправі звертатися до суду з позовною заявою на захист цих інтересів і здійснювати представництво держави в суді.

В апеляційній скарзі ТОВ «Зарус-Інвест», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду від 29.07.2021 року скасувати в частині: витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру Хмельницької області земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0169, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20454 СГ від 13.10.2017 року ОСОБА_1 ; скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :03:001:0210, із одночасним припиненням (скасуванням)у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності на неї ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» та усіх зареєстрованих щодо неї інших речових прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2224 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) право на подання позовної заяви в порядку представництва інтересів держави в суді надається керівнику органу прокуратури, а в разі його відсутності - першому заступнику або одному із заступників керівника. Позовна заява підписана Прокурором, який не підтвердив свої повноваження на ведення справи в суді, тому мають місце підстави для залишення цієї заяви без розгляду. Крім того, Прокурором не дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону №1697-VII, для здійснення представництва інтересів держави в суді та не доведено неспроможність Держгеокадастру як органу, що реалізовує державну політику у спірних правовідносинах, на звернення до суду з відповідним позовом. Оскільки на момент звернення Прокурора з позовом до суду земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0480 припинила своє існування як об`єкт цивільних прав, а на неї був накладений арешт у кримінальному провадженні, то підстави для витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» цієї ділянки відсутні. До того ж спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні Державного підприємства радгоспу «Колодіївський» і не може бути витребувана на користь Держгеокадастру. Заявивши вимоги про витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Агро-Еко-Граунд» у порядку віндикаційного позову, Прокурор обрав неналежний спосіб захисту цивільного права. Також зазначає, що прокурором не обґрунтовано поважність причин пропуску строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу Кам`янець-Подільська окружна прокуратура вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Зарус-Інвест» - без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

В судовому засідання представник апелянта ТОВ «Зарус-Інвест» Сергійчук Ю.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Прокурор Пронозюк В.І. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Відповідачі Держгеокадастр, ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-Еко-Граунд», в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Треті особи ТОВ «Форк», ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-20454-СГ від 13.10.2017 року апелянтом не оскаржується, отже в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 р № 22-20454-СГ затверджено документацію землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :03:001:0169 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (а.с.43).

На підставі зазначеного наказу 13.10.2017 р. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (запис про право власності 22981048).

За договором купівлі-продажу від 25.10.2017 р. ОСОБА_1 відчужив указану земельну ділянку ТОВ «Форк».

У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0169 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0208, площею 86га.

ТОВ «Форк», на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017 р., серія та номер 4922, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером: :03:001:0208, площею 86 га, ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.12.2017 р., індексний номер : 38740245, номер запису про право власності 23947035, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 239094563 від 28.12.2020 р.

Після чого земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0208, площею 86 га, за заявою ОСОБА_2 була поділена на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:001:0210, площею 84 га та :03:001:0209, площею 2,0 га. 17 березня 2018 р. державним реєстратором КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Н.К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0210, площею 84 га та :03:001:0209, площею 2,0 га, що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

ОСОБА_2 на підставі акта приймання-передачі майна від 17.03.2018 р. внесла до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0209, площею 2,0 га (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Панасюк Н.К. від 17.03.2018 р., індексний номер 40167027, відповідно, номер запису про право власності 25294781, інформаційна довідка №239094469 від 28.12.2020р.) та :03:001:0210, площею 84 га (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Панасюк Н.К. від 17.03.2018 р., індексний номер 40166916, відповідно, номер запису про право власності 25294498, інформаційна довідка №239094358 від 28.12.2020 р.).

На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0210, площею 84 га та :03:001:0209, площею 2,0 га, на підставі договору оренди землі від 20.03.2018 р. перебувають в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ще до зазначених подій, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2017 року №22-17908-СГ ОСОБА_1 набув у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:013:0018, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться у Новосинявській сільській раді Старосинявського району Хмельницької області.

Щодо наказу Держгеокадастру, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом ч.ч. 1, 3, 4 ст.116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

В силу п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га більше одного разу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 р. № 22-20454-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, прийнятий Держгеокадастром із порушенням вимог ч.4 ст.116 ЗК, п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України.

Щодо витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест».

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В силу ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним.

Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза її волею. При цьому між власником і володільцем майна (добросовісним набувачем) не повинно існувати жодних юридичних відносин.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

У разі відсутності волі власника на вибуття з його володіння земельних ділянок власник із застосуванням указаних правових норм вправі заявити вимоги про витребування спірних земельних ділянок від кінцевих набувачів.

При цьому право власника на витребування свого нерухомого майна (земельних ділянок) від добросовісних набувачів не може заперечуватися виникненням обтяження цього майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також власник вправі витребувати земельні ділянки й у тому випадку, коли вони були поділені та/або об`єднані добросовісним набувачем. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року (справа №367/2022/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку державної власності з кадастровим номером :03:001:0169 незаконно та розпорядився нею поза волею держави.

Оскільки ТОВ «Зарус-Інвест» придбало спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права відчужувати її, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ця ділянка може бути витребувана у ТОВ «Зарус-Інвест» як добросовісного набувача.

Ті обставини, що спірна земельна ділянка була об`єднана з іншими земельними ділянками, внаслідок чого утворилася нова земельна ділянка, якій присвоєно інший кадастровий номер, і обтяжена в рамках кримінального провадження, не можуть бути перешкодою для захисту права державної власності на землю.

Посилання ТОВ «Зарус-Інвест» на неможливість витребування у нього спірної земельної ділянки не відповідають закону та фактичним обставинам справи.

Висновки суду першої інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду.

Твердження ТОВ «Зарус-Інвест» про перебування земельної ділянки у постійному користуванні Державного підприємства радгоспу «Колодіївський», у зв`язку з чим ця ділянка не може бути витребувана на користь держави, є необґрунтованими.

Щодо витребування земельної ділянки у ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В силу ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Законом України «Про оренду землі» визначаються порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування (ч.ч. 2, 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі»).

Як передбачено ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Із положень ч. 1 ст. 1213 ЦК України слідує, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України слідує, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що тільки власник наділений правомочностями розпоряджатися майном, тобто визначати його фактичну та юридичну долю.

Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про повернення належного йому майна від особи, яка набула це майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави (кондикція).

Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За своєю правовою природою право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування цим майном. Правом передачі земельної ділянки в оренду наділений лише її власник.

Отже, якщо орендар отримує земельну ділянку від особи, яка не має правомочності на передання її в оренду, то такий орендар є особою, що набула земельну ділянку за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, та зобов`язаний повернути її власнику.

Право на судовий захист гарантується законом і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Порушене право має бути захищене у спосіб, який установлений законом, при цьому судовий захист має бути ефективним, у зв`язку з чим, при вирішенні спору суд повинен застосувати дієвий спосіб захисту, який призведе до реального відновлення порушених прав та інтересів позивача.

ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га більше одного разу.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ Держгеокадастру від 13 жовтня 2017 року №22-20454-СГ про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та є недійсним, у зв`язку з чим ця ділянка може бути витребувана у ТОВ «Зарус-Інвест». Оскільки ТОВ «Зарус-Інвест» не мало правомочностей на укладення договору оренди землі, то ТОВ «Агро-Еко-Граунд» набуло спірну земельну ділянку без достатньої правової підстави та зобов`язано повернути її власнику - державі.

Посилання ТОВ «Зарус-Інвест» на те, що, звертаючись до суду з позовом про витребування земельної ділянки у ТОВ «Агро-Еко-Граунд», прокурором обрано неналежний спосіб захисту цивільного права, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 4 липня 2018 року (справа №653/1096/16-ц) і від 28 листопада 2018 року (справа №504/2864/13-ц).

Щодо скасування у Державному земельному кадастрі реєстрації земельної ділянки із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності на неї та усіх зареєстрованих щодо неї інших речових прав та їх обтяжень.

Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст. 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

В силу ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, серед іншого, й у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що земельні ділянки як об`єкти цивільних прав мають були сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі в установленому законом порядку.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується на підставі судового рішення внаслідок визнання судом такої реєстрації незаконною.

Встановивши, що державна реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0210, площею 84 га, здійснена після неправомірного включення до її складу земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером :03:001:0169, суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що така реєстрація є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, статтями 125 і 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності на земельні ділянки та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

В силу ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, а також інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

У частинах першій і другій зазначеної норми (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час звернення Прокурора з позовом до суду) визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності на земельну ділянку та право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у порядку, передбаченому законом.

Таким законом є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку та права оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі договору, предметом якого є земельна ділянка, чи іншого документа, що відповідно до законодавства підтверджує набуття особою права власності на землю.

Скасування за судовим рішенням цих документів тягне за собою припинення права власності особи на земельну ділянку.

Встановивши, що ОСОБА_1 незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0169) в порядку повторної приватизації та відчужив її ТОВ «Форк», після чого те включило цю ділянку до складу об`єднаної земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0208), яка перейшла у власність ОСОБА_2 , поділена нею на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0210, площею 84 га, та :03:001:0209, площею 2,0 га, та в подальшому були внесені до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» та в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування запису про державну реєстрацію речового права ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на новостворену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

Щодо правомірності представництва прокурором інтересів держави в суді.

За статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Відповідно до положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

Незаконний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, на підставі якого ОСОБА_1 отримав у власність спірну земельну ділянку, не може оцінюватись як воля власника цієї земельної ділянки - держави на вибуття із його володіння.

Народ України делегував державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Воля держави як власника земель може виражатися лише в таких діях органу виконавчої влади - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.

Захист інтересів держави в суді, який полягає у скасуванні оспорюваного наказу, не узгоджується із інтересами зазначених органів. Відповідачем у справі за основною вимогою про визнання недійсним спірного наказу є ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, а тому ця особа не може бути позивачем у цій справі.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

У разі відсутності органу, або відсутності у нього повноважень на здійснення такого захисту, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень.

Такий висновок узгоджується з позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №806/1000/17, від 10.05.2018 року у справі №918/323/17, ухвалах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі №910/18283/17, від 16.05.2018 року у справі №826/13768/16.

Законодавством не надано право звертатися до суду на захист інтересів держави у спірних правовідносинах іншому суб`єкту владних повноважень.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.

Правовідносини пов`язані з вибуттям земель із державної, комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересові не відповідає.

Доводи апелянта щодо незаконності здійснення прокурором представництва інтересів держави не спростовують висновків суду.

Щодо повноважень прокурора на підписання позовної заяви та ведення справи в суді

В силу частини 2 статті 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Згідно з ч.ч. 1, 6 (п. 1) ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Із положень ч.1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» слідує, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів держави в суді, реалізація якої здійснюється через систему органів прокуратури в порядку вчинення процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави.

Під час здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор має право звертатися до суду з позовом, а саме підписувати та пред`являти цей позов до розгляду.

Заступник керівника окружної прокуратури наділений правом подання позовної заяви на виконання прокуратурою функцій щодо представництва інтересів держави в суді у порядку, передбаченому ст. 56 ЦПК України.

Разом із тим, відповідно 13 Закону України «Про прокуратуру», у зносинах окружної прокуратури як юридичної особи з органами державної влади та місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, у тому числі якщо окружна прокуратура виступає самостійним позивачем у справі, її інтереси може представляти лише керівник, а у його відсутність - заступник керівника.

З матеріалів справи вбачається, що прокурором заявлено позов до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» у порядку здійснення представництва інтересів держави в суді.

Отже, прокурор наділений повноваженнями на підписання такої позовної заяви, подання її до суду та ведення справи в суді.

Доводи апеляційної скарги щодо строку позовної давності, не спростовують висновків суду, оскільки прокурор яким подано позов в інтересах держави, про порушення права довідався тільки в грудні 2020 року при отриманні інформації від ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, які підтвердили факт повторної безоплатної приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк