КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 753/14230/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4554/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

23 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що19.02.2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання туристичних послуг. В Договорі було визначено туроператора - Дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін ап!» (ліцензія АВ №392347 від 14.03.2008 року), .

Відповідно до листа бронювання, позивачкою замовлено тур за маршрутом: Київ-Шарм Ель Шейх - Київ, на строк з 19.04.2020 року по 29.04.2020 року. Вартість туристичного продукту склала 46884 грн. 19 лютого 2020 року, на момент оформлення туру, ОСОБА_1 було сплачено частину вартості в розмірі 13000 грн., які в подальшому перераховано за заявкою №2033913.

Згодом виявилось, що дію ліцензії туроператора припинено на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2017 року в справі №756/15692/18.

Вказує, що відносно юридичної особи з кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься два записи відносно ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПРОМОТЕКС СЕРВІС", яке припинено згідно рішення про реорганізацію та відносно ТОВ "ПРОМОТЕКС СЕРВІС" - внесено запис про перебування юридичної особи в стані припинення за рішенням учасників юридичної особи, проте жодне із вищезазначених юридичних осіб не надавало послуг в сфері туристичної діяльності.

Отже вважає, що відповідач свідомо зазначив недостовірну інформацію стосовно туроператора, чий туристичний продукт він пропонував, оскільки на момент укладання Договору Дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін ап!» не здійснювало туроператорську діяльність.

У зв`язку із чим 17.03.2020 року ОСОБА_1 надіслала відповідачу лист про відмову від туристичних послуг. Турагент підтвердив отримання листа, однак кошти не повернув станом на момент подання позову.

Вважає, що оскільки туроператор порушив умови договору та не виконав зобов`язання, повинен відшкодувати понесені позивачем витрати, тому просила стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Джоін ап» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 13000 грн. і моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання договору про надання послугзадоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Джоін ап!» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на туристичні послуги в розмірі 13000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Генеральний директор ТОВ «Джоін ап!» Сєроухов Д.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на відсутність правових підстав для стягнення коштів з Туроператора тому, що саме Турагент порушив умови договору з позивачем, оскільки зобов`язаний був укладати договір на умовах, визначених у Додатку №1, що не відповідає змісту запропонованого.

Також вважає, що суд першої інстанції без повідомлення змінив статус ТОВ «Джоін ап!» з третьої особи на відповідача, чим порушив норми ст. 51 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2021 року визначено склад колегії суддів: Іванова І.В. - головуючий суддя, Сліпченко О.І., Сушко Л.П.

30 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , в якій представник позивача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, посилаючись на те, що доводи чи відповідають договори редакціям, розміщеним на сайтах ТОВ «Джоін ап!», є виключно внутрішніми питаннями між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Джоін ап!», оскільки позивач не має змоги ані перевірити таку інформацію, ані вплинути на будь - яку із сторін таких договірних відносин.

06 липня 2021 року від ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій представник відповідача просила залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що порівнюючи попередній Договір і той, який розміщений на сайті Туроператора, слід зазначити, що вони є ідентичними.

Вказує, що помилково вказані менеджером турагента реквізити туроператора, який прийняв заявку та отримав кошти, є лише опискою та жодним чином не впливають на обов`язок туроператора повернути кошти ОСОБА_1 , оскільки остання не отримала туристичної послуги від ТОВ «Джоін ап!», а одностороння відмова від подальшого виконання умов договору туристом відбулася поза його волею.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалою від 09 серпня 2021 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі Розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду Радченка О.М. №234/0602/21 від 30 серпня 2021 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та підпунктів 5.4. розділу ІІ Засад використання автоматизованої системи документообігу Київського апеляційного суду, на підставі заяви судді Київського апеляційного суду Іванової І.В., погодженої заступником голови Київського апеляційного суду Крижанівською Г.В., призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 753/14230/20 (а/п 22-ц/824/4554/2021).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року визначено склад колегії суддів: Семенюк Т.А. - головуючий суддя, Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

Справу за апеляційною скаргою ТОВ «Джоін ап!» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року прийнято до провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що туроператором порушено умови договору.

Колегія суддів не може повною мірою погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання туристичних послуг від 19.02.2020, туристична агенція «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ФОП ОСОБА_2 , що діє на підставі Виписки з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, Серії ААВ №895379 з реєстровим номером 006388 від 19.02.2013 (турагент), який діє від імені та за дорученням Туроператора Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» (ліцензія АВ№392347 Державної служби туризму і курортів від 14.03.2008, що знаходиться за адресою:04075, м. Київ, вул. Лісова,66-Б, кв.6, в особі генерального директора Альби Юрія Івановича, який діє на підставі агентського договору №4170 від 15.03.2013, з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (туристи), з другого боку на підставі ст. ст. 901-907 ЦКУ, ст. ст. 295-305 ГКУ, ст. ст. 18-24 ЗУ «Про туризм» укладено договір, відповідно до якого турагент зобов`язується відповідно до заявки туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується прийняти та оплатити їх. Згідно з істотними умовами договору, на момент складання туру турист сплатила 13000 грн.

Відповідно до дублікату квитанції №0.0..1 від 19.02.2020 ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_2 (Legrand Tour), код НОМЕР_1 згідно рахунку - фактури №1 від 19.02.2020 року за туристичні послуги 13000 грн. (а.с. 8), які були в подальшому перераховані ТОВ «Джоін ап!», що визнається сторонами.

Улисті - бронювання туристичних послуг зазначено: груповий трансфер, маршрут: Київ-Шар-Єль Шейх-Київ, вид і категорія транспорту, транспортна компанія Sky Up, зазначено про те, що на момент складання туру турист сплатив 13000 грн. на рахунок туроператора ( а.с. 7).

Відповідно до копії листів від 29.04.2020 та від 27.05.2020 директор туристичного агенства у відповідь на звернення позивача повідомляє про те, що звернення від 11.04.2020 про повернення коштів за заявкою №2033913 було направлено туроператору ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» та відповідь не отримано (а.с. 12).

Згідно п. 3.4.5 Договору про надання туристичних послуг від 19.02.2020 року турист має право відмовитися від замовленого Турпродукту з урахуванням наслідків, передбачених цим Договором. (а.с. 5).

17.03.2020 року позивач надіслала ФОП ОСОБА_2 листа про відмову від заявлених туристичних послуг та повернення сплачених коштів.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», будь-яка інформація, надана турагентом, повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Відповідно до п.п. 3, 10 ч. 4 цієї статті, до укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів, розмір фінансового забезпечення туроператора (турагента) на випадок його неплатоспроможності та кредитну установу, яка надала таке забезпечення.

Відповідно до ст.ст. 4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), а Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Упреамбулі Договору відповідач вказав, що діє від імені та за дорученням Туроператора Дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін aп!», aлe, як було з`ясовано згодом, ще 03 березня 2017 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України анулювало Дочірньому підприємству «А.Е.Т. Джоін ап!» ліцензію на провадження туроператорської діяльності (Наказ № 308 від 03.03.2017 року). Усі документи, що були пов`язані з туроператором та які були надані позивачу в подальшому відповідачем, містили реквізити іншого туроператора, а саме, ТОВ «Джоін ап!».

Статтею25 Закону України «Про туризм», туристи, серед інших, мають права на отримання туристичних послуг, передбачених договором та відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Згідно ст. 30 цього Закону, порушеннями законодавства в галузі туризму є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності, а також, порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи договір про надання туристичних послуг від 19.02.2020 року укладений за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до повідомлення від 11.09.2020 року ТОВ «Джоін ап!» відмовлено ФОП ОСОБА_2 у задоволенні заяви про повернення коштів, оскільки заяв на повернення коштів та/або перенесення туру на інші дати не надходило.

Статтею902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 перерахував ТОВ «Джоін ап!», код 38729427 відповідно до платіжного доручення №51 20.02.2020 в розмірі 13000 грн.

Згідно із п. 7.1 Договору від 19.02.2020 турист має право відмовитись від виконання даного договору за умови оплати турагенту фактично понесених ним витрат за послуги, надані до цього повідомлення, не пізніше від дати початку туру. Заява приймається до виконання з дня отримання такої заяви.

Колегія суддів вважає, що невірно зазначені реквізити у договорі не призвели до невиконання Договору про надання туристичних послуг.

Разом з цим колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 17.03.2020 року звернулась до ФОП ОСОБА_2 з проханням анулювати тур та повернути сплачені кошти через запровадження карантину (а.с. 31 - 39).

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме па «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, га визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovit curia.

Такий правовий висновок вказаний у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №904/5726/19 (провадження №12-95гс20).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, фактично предметом позову є стягнення коштів за тур, що не відбувся у зв`язку із карантинними обмеженнями.

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України № 87/2020 від 13.03.2020 введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено корона вірусом SARS-CoV-2», на виконання якого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», було тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій.

Зазначені обмеження були введені до 03.04.2020, проте надалі продовжені відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25.03.2020 № 239 до 24.04.2020.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 23.03.2020 № 228 заборонено з 12 год 00 хв 24.03.2020 до 22.05.2020 прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою.

Карантинні обмеження щодо перевезення було продовжено до 15.06.2020.

Відтак, судом встановлено, що туристична поїздка позивача у період з 19 по 29 квітня 2020 року не відбулась з незалежних від неї обставин.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другою сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України).

Виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавецьсвоєчаснонеприступивдовиконання зобов`язань за договором або виконує роботу такповільно,щозакінчитиїїу визначений строк стає неможливим.

Судом встановлено, що внаслідок запровадження карантинних обмежень, ОСОБА_1 відмовилась від укладеного договору та просила повернути сплачені кошти в розмірі 13000 грн., які отримано ТОВ «Джоін Ап!» та не повернуто позивачці.

Оскільки відповідач не виконав роботу за завданням замовника, не надав належні туристичні послуги, вимоги позивача в частині стягнення коштів за наслідками неналежного виконання роботи є обґрунтованими.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення судомпершої інстанції прав, передбачених ст. 51 ЦПК України та принципу змагальності сторін, закріпленого в ст. 12 ЦПК України, оскільки на думку апелянта його було залучено до участі у справі в якості відповідача без належного повідомлення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, протокольною ухвалою в суді першої інстанції від 24 листопада 2020 року ТОВ «Джоін ап!» залучено до участі у справі в якості співвідповідача та направлено копію позовної заяви з додатками та судову повістку на адресу товариства, яку відповідач отримав 27 листопада 2020 року (а.с. 95). Отже, судом першої інстанціїбулазабезпечена можливість відповідачу ознайомлюватись з матеріаламисправи,подаватидокази, брати участь у судових засіданнях, подавати заяви таклопотання,надавати пояснення суду, наводити своїдоводи,міркування щодо питань, які виникають під чассудового розгляду, і заперечення проти заяв,клопотань,доводів і міркувань іншихосіб як це передбачено ст. 43 ЦПК України, проте ТОВ «Джоін ап!» скористалосьсвоїми процесуальними правами на власний розсуд, в матеріалах справи відсутні будь які заяви чи заперечення щодо розгляду справи.

Крім того, отримавши судову кореспонденцію з уточненою позовною заявою та судовою повісткою, клопотання у порядку ст. 51 ЦПК України, ТОВ «Джоін ап!» до суду першої інстанції також подано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг змінити в його мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді