Справа № 752/5167/15-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
УХВАЛА

17 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року, постановлену у складі судді Хоменко В.С., про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 752/5167/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року замінено стягувача - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 24 липня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, а також порушила питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що копію оскаржуваної ухвали суду вона не отримувала.

Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2020 року ОСОБА_2 також подавав апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вищевказану ухвалу суду визнано неподаною та повернуто заявнику.

Копія ухвали Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року була надіслана, в тому числі й ОСОБА_1 та отримана нею 02 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2, а.с. 255).

Відтак, ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржуваної ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року з 02 червня 2020 року.

З урахуванням викладеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року визначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, залишено апеляційну скаргу останньої без руху з наданням десятиденного строку з дня отримання вказаної ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строків та надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження, а також для надання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 454,00 грн.

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від30 серпня 2021 року, ОСОБА_1 14 вересня 2021 року подала до суду заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження та квитанцію про сплату судового збору в розмірі 454,00 грн.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року зазначила, що 13 липня 2021 року вона звернулася до суду із заявою про видачу копії вказаної ухвали суду. В наданій їй копії ухвали було зазначено дату її посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також звертала увагу на те, що копію ухвали Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року вона не отримувала, підпису на поштовому повідомленні не ставила.

Проте, визначені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року не є поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року постановлена за відсутності учасників справи.

Відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень текст оскаржуваної ухвали був оприлюднений 21 серпня 2019 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в січні 2020 року ОСОБА_2 також подавав апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вищевказану ухвалу суду визнано неподаною та повернуто заявнику.

Копія вказаної ухвали суду була надіслана в тому числі й ОСОБА_1 та отримана нею 02 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2, а.с. 255).

Відтак, ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржуваної ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року з 02 червня 2020 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в травні 2021 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про заміну стягувача виконавчого провадження в рамках даної справи з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», винесену на підставі оскаржуваної ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду ОСОБА_1 подала лише 24 липня 2021 року, тобто після спливу майже двох років з дати її постановлення.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відтак, ОСОБА_1 мала цікавитися станом розгляду справи але не вживала жодних дій, направлених на отримання інформації щодо руху справи.

ОСОБА_1 не довела наявність у неї об`єктивних непереборних обставин, які б могли бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 357, ст. 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: