ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

22 вересня 2021 року

м. Харків

Справа № 633/444/17

Провадження № 22-з/818/234/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Міманої О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В..,

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, (суд першої інстанції ОСОБА_4 ), -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 3 188 000грн., інфляційні втрати у розмірі 31 888грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9957,04грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7 984,80грн.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження та ухвалою цього ж суду від 29 грудня 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_5 , на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агрома» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат- закрито.

07 червня 2021 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 звернулася до Харківського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просила повернути їй сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 12 000грн.

Обговоривши заяву ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 3 188 000грн., інфляційні втрати у розмірі 31 888грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9957,04грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7 984,80грн.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу.

Матеріали справи свідчать, що при поданні вказаної апеляційної скарги було сплачено ОСОБА_1 12 000грн. судового збору.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , зазначає, що апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо повернення її судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Статтею 7 зазначеного Закону встановлені виключні підстави для повернення судового збору (за наявності клопотання особи, яка сплатила судовий збір), а саме:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як на підставу для повернення судового збору ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , посилається на положення п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Аналіз процесуального законодавства свідчить про неможливість ототожнення понять «закриття провадження у справі» та «закриття апеляційного провадження».

До зазначених висновків можна дійти виходячи з підстав та наслідків закриття провадження у справі та закриття апеляційного провадження.

Суд наділений повноваженнями закрити провадження у справі судового процесу (в суді першої інстанції, на стадії апеляційного чи касаційного перегляду), при цьому підстави для закриття провадження у справі передбаченні саме статтею 255 ЦПК України, а саме суд закриває провадження у справі у випадках, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Тоді як, підстави для закриття апеляційного провадження (як окремої стадії судового процесу) передбачені ст.362 ЦПК України, а саме суд закриває апеляційне провадження у справі у випадках:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття апеляційного провадження призведе до залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначене підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження» та неможливість їх ототожнення.

Пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення судового збору у випадку закриття апеляційного провадження пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає, що унеможливлює задоволення клопотання ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення, а саме вирішення питання щодо повернення судового збору за подання апеляційної скарги.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі №820/4918/16 (провадження №11-42апп19).

Керуючись ст.270 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова