Номер провадження: 22-ц/813/6677/21
Номер справи місцевого суду: 499/1052/15-ц
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації автомобіля.

Заочним рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано реєстрацію автомобіля Toyota Corola, НОМЕР_1 за ОСОБА_1 та витребувано даний автомобіль з його власності на користь ОСОБА_2 . В іншій частині позову відмовлено.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2015 року, яка ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року була залишена без розгляду, у зв`язку з пропущенням строків на звернення з такою заявою.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт зазначає, що під час постановлення оскаржуваного судового рішення районний суд позбавив відповідача доступу до суду. Заочне рішення від 11.12.2015 року порушує право відповідача на майно автомобіль марки Toyota Corola, оскільки не з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для її вирішення, районний суд скасував реєстрацію автомобіля в УДАІ УМВС України в Одеській області та витребував його на користь позивача, а при спробі переглянути його за участі відповідача, не визнав зазначені причини (необізнаність щодо результатів справи та її наслідків, проживання за іншою адресою, введення відповідача в оману позивачем, посилання на докази, які мають значення для справи) поважними. Апелянт вказує, що судове рішення отримано ним було 06.11.2020 року у приміщенні районного суду, заява про перегляд заочного рішення подана відповідачем протягом двадцяти днів з дня вручення копії цього рішення, тому відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання такої заяви. На думку апелянта, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 287 ЦПК України залишено заяву про перегляд заочного рішення в цивільній справі без розгляду. Крім того, апелянт зазначає, що про наявність рішення суду від 11.12.2015 року йому повідомила адвокат Гайдай Оксана Миколаївна, яка представляє його інтереси в іншій цивільної справи в Біляївському районному суді Одеської області, у зв`язку з чим він звернувся до суду за отриманням копії цього рішення. Апелянт також вказує, що приблизно з 2008 року він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та судові повістки про виклик до суду він не отримував, що підтверджується матеріалами справи поштовими повідомленнями з позначкою «не проживає». Наприкінці листопада 2015 року ОСОБА_1 зателефонував представник позивача та повідомив про розгляд справи в суді, у зв`язку з чим 04.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з заявою щодо наявності відносно нього будь-яких судових справ. У подальшому представник позивача повідомив ОСОБА_1 , що він подав клопотання про залишення позову до відповідача без розгляду, оскільки позивачу буде відшкодовано заподіяну шкоду в рамках кримінального провадження, що апелянту здалося логічним і правильним. Весь час з моменту придбання 02.12.2014 року по даний час апелянт користувався спірним транспортним засобом без будь-яких перешкод. Також, апелянт зазначає, що в рішенні суду зазначено, що СВ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області триває досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001909 від 01.05.2014 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, разом з тим районним судом не було досліджено, в якому стані перебуває кримінальна справа, чи скеровано її до суду, чи заявлено цивільний позов в межах кримінальної справи щодо відшкодування вартості машини, чи є вирок по цій справі, що ним встановлено, тощо. На думку апелянта, зазначені докази мають важливе значення для вирішення даної справи по суті.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився апелянт ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Інші учасники судового процесу до суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, проте поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України являється належним сповіщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, з метою дотримання строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим слухати справу за даної явки сторін в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, районний суд виходив із того, що матеріалами справи підтверджено належне сповіщення відповідача про розгляд справи, рішення суду направлено відповідачу за місцем реєстрації, при цьому ОСОБА_1 пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, однак клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви задоволенню не підлягає, оскільки доказів поважності пропущеного строку до суду не було надано.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Заочним рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа УДАІ ГУМВС України в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації автомобіля задоволено частково. Скасовано реєстрацію автомобіля Toyota Corola, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 в УДАІ УМВС України в Одеській області за ОСОБА_1 . Витребувано у відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 автомобіль ТОYОТА СОRОLА, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . В іншій частині позову відмовлено (а. с. 96-100).

Справу 11 грудня 2015 року розглянуто за відсутності учасників процесу (а. с. 95).

Відповідно супровідного листа від 24.12.2015 року № 5316/15 копії вказаного заочного рішення суду направлено на поштові адреси учасників справи, зокрема ОСОБА_1 (а. с. 102).

В матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, що направлялась на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , разом з копію вказаного заочного рішення від 11 грудня 2015 року, проте дана кореспонденція повернулась 28.01.2016 року до місцевого суду з відміткою: «тимчасово не проживає» (а. с. 107-109).

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з заявою про видачу копії судового рішення у даній цивільній справі та про ознайомлення з матеріалами справи. Відповідно розписки на цій заяві ОСОБА_1 отримав копію заочного рішення суду від 11.12.2015 року та ознайомився з матеріалами цивільної справи (а. с. 120).

18 листопада 2020 року, через засоби поштового зв`язку, до районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 11.12.2015 року, поновити його та скасувати заочне рішення суду від 11.12.2015 року, призначити справу за правилами загального позовного провадження (а. с. 122-126).

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому серед основних засад цивільного судочинства закон закріплює принципи верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи тощо (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Також, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачає, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Апеляційний суд звертає увагу, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на перегляд заочного судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право на перегляд заочного рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до практики ЄСПЛ право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (п. 50 рішення ЄСПЛ від 13 січня 2011 року по справі «Чуйкіна проти України», заява № 28924/04).

У п. 53 рішення ЄСПЛ від 31 липня 2012 року по справі «Шаповалов проти України», заява № 45835/05, суд нагадує, що відповідно до його практики пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право доступу до суду, тобто право ініціювати в судах провадження у цивільних справах, становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право доступу (до суду) було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити акт, який є втручанням в її права.

Також, в рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року по справі «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37, суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19) пояснив, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно положень ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Розглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, суд виходить із того, що матеріали справи не містять даних про отримання відповідачем копії заочного рішення суду від 11.12.2015 року до 06.11.2020 року, судова кореспонденція разом з копією цього рішення, що була надіслана відповідачу у грудні 2015 року, повернулась 28.01.2016 року до районного суду у зв`язку з не проживанням адресату.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 весь цей час володів і продовжує безперешкодно володіти та користуватися автомобілем марки Toyota Corola, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , за державним номером НОМЕР_4 , на підтвердження чого апелянт надав до суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на даний автомобіль на ім`я ОСОБА_1 , в якому зазначено дату реєстрації від 03.12.2014 року, а також те, що ОСОБА_1 є його власником (а. с. 217-219).

Отже, за умови чинності заочного рішення від 11.12.2015 року про скасування реєстрації автомобіля Toyota Corola в УДАІ УМВС України в Одеській області за ОСОБА_1 , витребування у відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 даного автомобілю, проте за закінченням більше п`яти років після ухвалення дане рішення не виконано, реєстрацію на даний автомобіль за ОСОБА_1 не скасовано, останній копії цього рішення до 06.11.2020 року не отримував, більш того ОСОБА_1 безперешкодно експлуатує спірний автомобіль, що надавало відповідачу обґрунтовані підстави вважати, що у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа УДАІ ГУМВС України в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації автомобіля, рішення про задоволення позовних вимог місцевим судом ухвалено не було.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що у діях відповідача ОСОБА_1 відсутні ознаки недобросовісного користування та зловживання своїми процесуальними права, які є і можуть бути перешкодою у поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду від 11.12.2015 року.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені обставини, суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 11 січня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення заяви.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 16.12.2021 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова