Справа № 357/2124/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В лютому 2021 року позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батько дитини ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітній ОСОБА_3 від народження і на даний час, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з бабою ОСОБА_4 , яка займається його вихованням та утриманням.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04.12.2020 року баба дитини ОСОБА_4 повідомила, що батьки та дитина від її народження проживали разом з нею в АДРЕСА_2 . Вона часто їздила за кордон працювати, матеріально допомагала дітям. Але мати дитини ОСОБА_2 ніде не працювала, вела бродячий спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, могла залишити дитину на декілька тижнів, а потім знову з`явитися. Так тривало довгий час, але коли був живий батько дитини, то він займався утриманням та вихованням дитини.
Після смерті батька дитини, мати ОСОБА_2 знову пропадала деякий час, але поверталася. Однак з серпня 2020 року дитина повністю на її утриманні. Мати ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не приїжджала до дитини, не телефонувала, не цікавилася і не цікавиться її здоров`ям, успіхами. На даний час невідоме її місце перебування. Припускає, що ОСОБА_2 може знаходитися у своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 . Також баба ОСОБА_4 повідомила, що вона не є законним представником дитини і тому не може оформити дитині пенсію по втраті годувальника, не може вирішити питання лікування дитини, цим самим порушуються законні права та інтереси дитини.
Згідно довідки Узинської міської ради від 25.11.2020 року № 410-14-18 про фактичне місце проживання (не проживання) гр. ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку АДРЕСА_3 , але фактично не проживає.
Згідно довідки виданої Славутським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа І-ІІІ ст., ліцей «Успіх» від 18.11.2020 року, малолітній ОСОБА_1 навчається в 2-А класі.
Згідно характеристики ОСОБА_1 за весь період його навчання в 2 класі (вересень - грудень) мама навчанням сина не цікавилася, на зв`язок жодного разу не виходила. Вихованням дитини займається баба ОСОБА_4 , яка підтримує постійний зв`язок з класним керівником.
Згідно пояснення лікаря-педіатра ОСОБА_7 , яка є лікуючим лікарем дитини ОСОБА_1 , лікуванням та вихованням дитини займається баба ОСОБА_4 протягом довгого періоду.
Згідно пояснення ОСОБА_8 , яка є сусідкою ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_1 повністю знаходиться під опікою баби ОСОБА_4 .
Згідно повідомлення Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 22.01.2021 року № 775 гр. ОСОБА_2 притягувалася за порушення норми ст. ст.178, 51, 183 КУпАП.
Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти знаходяться під опікою баби ОСОБА_14 та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 .
Цей факт вказує на те, що ОСОБА_2 ніколи не піклувалася про своїх дітей, не проявляла до них материнської любові.
Зі слів ОСОБА_14 , матері ОСОБА_2 , вона зверталася до відділу поліції за місцем проживання щодо розшуку ОСОБА_2 .
В листопаді 2020 року встановлено місце перебування ОСОБА_2 (м. Київ) та повернено до місця її реєстрації: АДРЕСА_3 . Але в грудні 2020 року, взявши гроші для поїздки до сина у м. Славута, ОСОБА_2 знову зникла.
Гр. ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не турбується про здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею належної освіти.
Просили суд винести рішення про позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з гр. ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття з дня подання позову ( а. с. 1-4 ).
Ухвалою судді від 09 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі ( а. с. 32-33 ).
Ухвалою суду від 14 травня 2021 року постановлено провести підготовче засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 43-44 ).
Ухвалою суду від 23 червня 2021 року постановлено провести підготовче засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 51-52).
29 червня 2021 року протокольно закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2021 року ( а. с. 55-57 ).
Ухвалою суду від 22 липня 2021 року постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 63-64 ).
27 липня 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику відповідача ( а. с. 71-73 ).
В судовому засіданні, яке відбувалося 27.07.2021 року підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та не заперечувала проти подальшого розгляду справи за відсутності відповідача в заочному порядку.
Також, 27.07.2021 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка зазначила, що відповідач по справі ОСОБА_2 доводиться їй невісткою. Пояснила, що відповідач дитиною ніколи не займалася, дитина її не цікавить. Піклувалася частково, лише тоді коли дитина народилася. Періодично з`являлася, але з 10 серпня 2020 року взагалі не дбає про дитину, не з`являється за місцем проживання дитини, участі у її вихованні не приймає і не цікавиться. Коли дитина перебувала у лікарні, то з нею була вона. До школи дитину водить також вона. Відповідач не привітала дитину і в день її народження, яке було в січні. Зазначила, що зі слів дитини, остання хотіла бути лише з бабусею.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.
З зазначеного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку відповідач отримала 10.09.2021 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 20 вересня 2021 року о 11 годині 30 хвилин.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Отже, з зазначеного убачається, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання у відповідності до вимог ЦПК України.
Але, в судове засідання остання не з`явилася, заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача.
Окрім цього, матеріали справи містять відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 також будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання даної справи, в засідання не з`являлася, жодних заяв та клопотань на адресу суду від останнього не надходило ( а. с. 38, 54, 59 ).
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд.
Ухвалою суду від 20.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення надані позивачем в судовому засіданні 27.07.2021 року, пояснення надані свідком 27.07.2021 року, приходить до наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 24 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, серія НОМЕР_2 ( а. с. 7 ).
З вищевказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 18.11.2020 року, відомості про дружину зазначені наступні: прізвище до державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 , після державної реєстрації - ОСОБА_2 ( а. с. 8 на звороті ).
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батько дитини ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 9 ).
Встановлено, що малолітній ОСОБА_3 від народження і на даний час, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з бабою ОСОБА_4 , яка займається його вихованням та утриманням ( а. с. 10 ).
Звертаючись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 та стягнення аліментів, позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 зазначає, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям дитини, матеріально не утримує її.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно довідки Узинської міської ради від 25.11.2020 року № 410-14-18 про фактичне місце проживання (не проживання) гр. ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку АДРЕСА_3 , але фактично не проживає ( а. с. 14 ).
Згідно довідки виданої Славутським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа І-ІІІ ст., ліцей «Успіх» від 18.11.2020 року, малолітній ОСОБА_1 навчається в 2-А класі ( а. с. 19 ).
Згідно характеристики ОСОБА_1 за весь період його навчання в 2 класі (вересень - грудень) мама навчанням сина не цікавилася, на зв`язок жодного разу не виходила. Вихованням дитини займається баба ОСОБА_4 , яка підтримує постійний зв`язок з класним керівником ( а. с. 20-21 ).
Згідно пояснення лікаря-педіатра ОСОБА_7 , яка є лікуючим лікарем дитини ОСОБА_1 , лікуванням та вихованням дитини займається баба ОСОБА_4 протягом довгого періоду ( а. с. 17 ).
Згідно пояснення ОСОБА_8 , яка є сусідкою ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_1 повністю знаходиться під опікою баби ОСОБА_4 ( а. с. 18 ).
Згідно повідомлення Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 22.01.2021 року № 775 гр. ОСОБА_2 притягувалася за порушення норми ст. ст.178, 51, 183 КУпАП ( а. с. 16 ).
Згідно заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з останньої на утримання малолітніх дітей аліменти ( а. с. 11-13 ).
Зазначеним судовим рішенням встановлено, що діти знаходяться під опікою баби ОСОБА_14 та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 .
Вказане судове рішення набрало законної сили.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 20.01.2021 року за вих. № 04-31/69, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти на користь дитини ( а. с. 5-6 ).
Зі свідчень, які були надані свідком ОСОБА_4 в судовому засіданні 27.07.2021 року встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 доводиться їй невісткою. Свідок пояснила, що відповідач дитиною ніколи не займалася, дитина її не цікавить. Піклувалася частково, лише тоді коли дитина народилася. Періодично з`являлася, але з 10 серпня 2020 року взагалі не дбає про дитину, не з`являється за місцем проживання дитини, участі у її вихованні не приймає і не цікавиться.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини.
Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 обізнана про наявність вказаної справи на розгляді в суді щодо позбавлення останньої батьківських прав, однак в судове засідання не з`явилася, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надала.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами.
Відповідно до статті 76 ЦПК Країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи знайшло свого підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 164 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина.
Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач ОСОБА_2 , свідомо ухиляється від покладеного на неї обов`язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не відвідує, не надає матеріальної допомоги на його утримання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючі матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2021 року і до досягнення ним повноліття.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1816 гривень.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 166, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 128, 141, 263, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд, -
Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянку України, батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2021 року і до досягнення ним повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1816 ( одна тисяча вісімсот шістнадцять ) гривень.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради ( адреса місцезнаходження: 30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Соборності, 7 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ).

Повний текст заочного рішення складено 20 вересня 2021 року.

Заочне рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов