Справа № 2/593/374/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2021 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М. ознайомившись з позовом ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі, виплату заробітної плати та врахування стажу за час відсторонення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі, виплату заробітної плати та врахування стажу за час відсторонення.

22 листопада 2021 року ухвалою Бережанського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі, виплату заробітної плати та врахування стажу за час відсторонення залишено без руху та надано термін для виправлення недоліків. Вказану ухвалу судом прийнято у зв`язку з тим, що: всупереч п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві неналежно вказано відомості про відповідача, оскільки відповідно до ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, натомість позивачка відповідачем вказала філію (відокремлений підрозділ) юридичної особи; всупереч п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві відсутнє зазначення щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; всупереч п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві та додатках до неї відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору. Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.Не зважаючи на вказане позивачкою, судовий збір не сплачено, в позовній заяві позивачкою вказано, що «відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав працівника про поновлення його на роботі».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову. Як впливає з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Виходячи з вказаного, з цієї підстави від сплати судового збору звільнені особи, які звертаються до суду з позовною вимогою немайнового характеру про поновлення на роботі та позовною вимогою майнового характеру про стягнення заробітної плати. Відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у судах розглядаються заяви звільнених працівників про поновлення на роботі незалежно від підстави припинення трудового договору.

В позовній заяві позивачкою заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру: 1) Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивачки від роботи та поновити її на роботі; 2) Зобов`язати відповідача виплатити позивачці невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, та врахувати її стаж роботи за цей період. Зважаючи на те, що відомості про звільнення позивачки з роботи або припинення трудового договору з позивачкою у позовній заяві відсутні, то позивачкою заявлено вимоги про: визнання незаконним та скасування наказу відповідача про відсторонення позивачки від роботи; зобов`язання відповідача виплатити позивачці невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, та врахувати її стаж роботи за цей період, - за звернення з якими до суду позивачка, виходячи з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не звільнена. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2021 році становить 908,00 грн.

Ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Зважаючи на те, що позивачкою заявлено дві немайнових позовних вимоги, позивачці слід сплатити за подачу вказаної позовної заяви судовий збір в розмірі 1816,00 грн. (908,00х2=1816,00).

З наведених підстав позовну заяву залишено без руху та надано строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України (усунення недоліків) десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу суду від 22 листопада 2021 року позивачкою отримано 03 грудня 2021 року.

Виходячи з наведеного, останній день на усунення недоліків наведених в ухвалі суду від 22 листопада 2021 року з врахуванням ч.6 ст. 272 ЦПК України припадає на 13 грудня 2021 року.

У вказаний строк, вказані в ухвалі від 22 листопада 2021 року недоліки позовної заяви позивачкою у встановлений строк не виправлено.

Виходячи з наведеного, вимоги ухвали суду від 22 листопада 2021 року позивачкою не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ч.7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Виходячи з наведеного, позовну заяву ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі, виплату заробітної плати та врахування стажу за час відсторонення слід вважати неподаною та повернути її позивачці. Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Такий висновок, цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеному у постанові Верховного Суду від 22.09.2019 року по справі № 705/5060/18 (провадження № 61-3331св19), в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав:

«Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 як неподану, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначив, що заявник отримав копію ухвали суду .... , однак у наданий судом строк недоліки позовної заяви не усунув. Проте, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі "Кунерт проти Польщі", заява N 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175,177 ЦПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не подав позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Таким чином доводи касаційної скарги про те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають та обмежують право позивача на доступ до правосуддя, колегія суддів не бере до уваги з огляду на вищевикладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованим.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів.»

Керуючись ч. ч. 3, 6, 7 ст. 185, ст.ст. 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі, виплату заробітної плати та врахування стажу за час відсторонення, - вважати неподаною та повернути її позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: