Провадження №2/447/508/21
Справа №447/1803/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

14.12.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Павліва В.Р., за участі секретаря судового засідання - Стронської Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Миколаєві Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Процесуальні дії у справі.

09.06.2021 представник позивача Ременюк Т.О. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість у розмірі 156537, 28 грн., що складається із суми заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість - 45300,17 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами- 111237,11 грн. В обгрунтування позову вказує, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». 27.12.2007 між Акціонерним комерційним банком «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 600/02.1-07-277 відповідно до якого кредитор надав ОСОБА_1 кредит в сумі 35 000 доларів США із строком остаточного повернення до 27.12.2022. Відповідно до умов договору, відповідачка зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит.

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2010 по справі № 2-161/10 було зафіксовано суму боргу в розмірі 503335,19 грн. В свою чергу, відповідачка неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 17.05.2021 має заборгованість 156537,28 грн., у зв`язку з чим просила позов задоволити.

19.08.2021 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідачки.

Зі змісту відповіді на запит встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідачки: АДРЕСА_1 .

25.08.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачка отримала 08.09.2021.

20.10.2021 представник відповідачки адвокат Татух М.Д. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вказавши, що даний кредитний договір вже був предметом спору в цивільній справі № 447/915/17 від 05 липня 2019 в Миколаївському районному суді Львівської області, яким позовні вимоги ПАТ " Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 були задоволені повністю, та стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 73154,06 дол. США, що еквівалентно 1 961 271,40 грн..

Постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 було скасовано рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2019 в справі № 447/915/17. Вказана постанова набрала законної сили.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021, касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Уксоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було повернуто заявнику.

ПАТ «Укрсоцбанк» скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту, надіславши відповідачці вимогу у 2008 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №600/02.1-07.277 від 27 грудня 2007, процентів та штрафних санкцій та звернувшись 03 вересня 2009 суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно.

11.03.2010 Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2-161/10 ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №600/02.1-07.277 від 27 грудня 2007 щодо ОСОБА_1 в сумі 503335,19 грн. було звернуто стягнення згідно Іпотечного договору від 27.12.2007 за реєстровим №4838 на заставне майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 208,1 кв.м., належний ОСОБА_2 .

Вказане рішення Миколаївським районним судом Львівської області від 11.03.2010 справа №№2-161/10, набрало законної сили 22.03.2010. Таким чином, позивач направивши відповідачці письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором та припинив дію кредитного договору.

Представник позивача ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідачки адвокат Татух М.Д. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала та просила в позові відмовити в повному обсязі.

Суд встановив:

27.12.2007 між Акціонерним комерційним банком «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 600/02.1-07-277 відповідно до якого кредитор надав ОСОБА_1 кредит в сумі 35 000 доларів США із строком остаточного повернення до 27.12.2022.

Кредитор АКБ «Укрсоцбанк» умови договору виконав у повному обсязі, надавши кредит, однак відповідачка ОСОБА_1 не виконала умов договору, внаслідок чого допустила заборгованість.

На забезпечення виконання вказаного кредитного зобов`язання, 27.12.2007 було укладено договір іпотеки (справа №2-161/10). Відповідно до п 1.1.1 Іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язання за договором кредиту від 27.12.2007 наступне нерухоме майно, а саме: будинок по АДРЕСА_1 , що складається із чотирьох житлових кімнат та кухні житловою площею 91,7 кв.м, загальною площею 208,1 кв.м згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.08.2007 . (Справа № 2-161/10).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2010 задоволено позов АКБ «Укрсоцбанк» та в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 600/02.1-07.277 від 27 грудня 2007 щодо ОСОБА_1 в сумі 503 335,19 грн. звернуто стягнення на заставлене згідно Іпотечного Договору від 27.12.2007 за реєстровим номером №4838 майно- житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 208,1кв.м належний ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 05.07.2019 задоволено позовні вимоги ПАТ " Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідачки заборгованість у розмірі 73154,06 дол. США, що еквівалентно 1 961 271,40 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 було скасовано рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2019 в справі № 447/915/17 та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову АТ «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішення суду набрало законної сили.

Оцінка суду.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526,530,610, частини першої статті 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, шляхом звернення стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 27.12.2007 за реєстровим номером №4838, майно- житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 208,1кв.м. належний ОСОБА_2 . Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2010 задоволено позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк". Рішення суду набрало законної сили.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним, шляхом пред`явленням вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, через звернення стягнення на заставлене майно, зміною строку виконання основного зобов`язання, внаслідок чого припинилося право і на стягнення неустойки, що свідчить про закінчення строку дії кредитного договору, а тому в задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-банк» слід відмовити.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство «Альфа - Банк», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська 100, м. Київ, , МФО 300346.

Відповідачка - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 14.12.2021.

Суддя Павлів В. Р.