Справа № 201/9097/21
Провадження № 2з/201/240/2021
УХВАЛА

08 вересня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» (третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 ) про розірвання договору та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій заявники просять суд забезпечити їх майбутній позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 59476,16 грн. на поточний розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, або інший розрахунковий рахунок, виявлений в процесі виконання ухвали.

В обґрунтування заявленого заявники посилаються на те, що 07.06.2021р. між ОСОБА_1 і ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» в особі ФОП ОСОБА_3 укладений договір на туристичне обслуговування № 54. ОСОБА_1 діяла в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах чоловіка - ОСОБА_2 .

За умовами укладеного договору, здійснення туристичної подорожі заплановано у складі 2-х туристів до Греції, 26.06.2021р. - 05.07.2021р., вартість склала 64 323,00 грн. Грошові кошти перераховані двома платежами.

Відповідно до інформації, наданої ФОП ОСОБА_3 , 17.06.2021р. на адресу останньої надійшло повідомлення наступного змісту: «Уважаемые партнеры и клиенты! Mouzenidis Travel Greece, обьявляет, что временно, в период с 18.06.2021р. по 26.06.2021р., она не будет обслуживать клиентов на территории Греции» (мовою оригіналу).

Таким чином, запланований та оплачений заявниками тур з 26.06.2021р. по 05.07.2021р. у складі двох осіб не відбувся. Грошові кошти не повернуті.

Враховуючи викладене, заявники просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 59 476,16 грн. на поточний розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, або інший розрахунковий рахунок, виявлений в процесі виконання ухвали.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити заявникам, виходячи з такого.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150 - 153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В заяві про забезпечення позову, не зазначено, яким чином може бути утруднене та буде неможливим в майбутньому виконати судове рішення у разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачі, звертаючись до суду не надали жодних доказів, які б вказували на вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад вчинення підготовчих дій щодо реалізації майна, тощо. Сама лише потенційна можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для продовження дії застосованих заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як видно з матеріалів справи, заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Також слід звернути увагу, що у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA, 1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходу, який заявники просять вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 149-154, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» (третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 ) про розірвання договору та стягнення грошових коштів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова