Справа № 237/1720/18
Провадження № 2/237/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.02.21 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Ліпчанського С. М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення боргу.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, 26.07.1999 року, в якості позики було передано ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Мар?їнським РВ УМВС України в Донецькій області 18.01.2001 року, грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США та 80 000 грн.

Сторони домовились, що відповідач поверне запозичені грошові кошти в строк до 31.12.2017 року. На підтвердження домовленості було складено розписку в простій письмовій формі.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлова будівля (загальною площею 569,1 кв.м.), розташована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 13.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2442.

Так, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0815 га., призначена для експлуатації нежитлової будівлі, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Мар?їнського районного нотаріального округу Донецької області Леоновим С. І. та зареєстровано в реєстрі за № 2045.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач не заперечує свого боргу та в нього є нерухоме майно, яке він бажає продати та отримані гроші віддати в якості повернення боргу. однак у зв?язку з тим, що його майно перебуває на території Донецької області, відсутні бажаючі придбати майно.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів, позивачі просять визнати за ними право власності на майно боржника.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 23, 202, 207, 526, 530, 533, 549, 589, 590, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 41 Конституції України ст.. ст. 4, 6, 10, 12, 19, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 569,1 кв.м., в тому числі основною 303,9 кв.м., а саме: нежитлова будівля «А-2», крильце «ак», гараж «Г-1», замощення «І», розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0815 га., кадастровий номер :01:004:0152, призначену для обслуговування нежитлової будівлі, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 25.02.21 року