Справа № 357/9201/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

За участю сторін:

представника позивача - Онищенко Н.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2021 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з перерахуванням аліментів на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні банку.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично залишилися без батьківського піклування у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , покинула дітей, про що 28 червня 2021 року та 07 липня 2021 року складено відповідні акти. малолітні діти влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «злагода» та перебувають у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_6 . З часу залишення дітей і до подачі позовної заяви ОСОБА_2 до дітей та служби у справах дітей жодного разу не з`являлася.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 серпня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року , позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовне засідання на 18 жовтня 2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

18 жовтня 2021 року на адресу суду надійшли заява від представника позивача Махаринського Г.В. та відповідача ОСОБА_2 щодо закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду.

18 жовтня 2021 року на адресу суду від представника позивача Махаринського Г.В. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, виклик в судове засідання свідка ОСОБА_6 , заслухання думки неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4

18 жовтня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 грудня 2021 року.

15 листопада 2021 року на адресу суду надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 775 від 09 листопада 2021 року «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її дітей.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд задоволити позов у повному обсязі, пояснивши при цьому, що позивач 28 червня 2021 року та 07 липня 2021 року залишила своїх малолітніх дітей, які в подальшому передані до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_6 . Позивач немає постійного місця проживання. З часу залишення дітей, позивач ними до вересня 2021 року не цікавилася. З вересня 2021 року бачила дітей лише декілька разів і не вживала заходів щодо повернення дітей додому.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що влаштувалася на роботу до приватного підприємця ОСОБА_8 і завтра у неї перший робочий день. Бажає зібрати грошові кошти і через декілька місяців орендувати квартиру для спільного проживання у ній зі своїми дітьми. На даний час може тимчасово передати дітей своїй матерів ОСОБА_9 , яка проживає в селі Краснянка Білоцерківського району. Позивач просить не позбавляти її батьківських прав щодо дітей та надати їй час до березня місяця для виправлення ситуації, яка склалася.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала суду, що вона є патронатним вихователем і в її сім`ї перебувають на вихованні троє малолітніх дітей позивачки. Після влаштування дітей до її сім`ї, вони деякий час перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні міської лікарні № 3, так як діти були недоглянутими та мали деякі проблеми зі здоров`ям. Вона з дітьми їздили провідувати їх бабусю. Проте остання не запросила дітей до свого будинку, зіславшись на проведення у ньому ремонтних робіт. На думку свідка, рідна мати любить своїх дітей, але не проявляє щодо них материнського піклування.

В судовому засіданні судом заслухано думку малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які пояснили суду, що люблять свою маму, бажають проживати спільно з нею та не хочуть, щоб маму позбавляли батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 .

В свідоцтві про народження дітей, в графі «мати» записана ОСОБА_2 .

Відомості про батька дітей записано зі слів матері відповдіно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

28 червня 2021 року складено акти про знайдених без батьківського нагляду дітей - ОСОБА_5 , 7 років та ОСОБА_3 , 13 років.

07 липня 2021 року складено акт про знайденого без батьківського нагляду ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 494 від 13 липня 2021 року влаштовано малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_6 строком не більше як на три місяці.

09 серпня 2021 року Білоцерківським міським центром соціальних служб начальнику служби у справах дітей Білоцерківської міської ради скеровано листа про те. що сім`я ОСОБА_2 перебувала на обліку в даному центрі з 04.10.2018 по 10.12.2019 у зв`язку з соціально-побутовими потребами. Під час роботи з даною сім`єю було з`ясовано, що мати зі своїми дітьми часто змінювала адреси проживання. На момент візитів за адресами орендованого житла було встановлено, що для дітей були частково створені умови для проживання, державні виплати на сім`ю оформлено не було. ОСОБА_2 категорично відмовлялася від запропонованого соціального супроводу, часто давала неправдиву інформацію, ігнорувала рекомендації фахівця. Зі слів сусідів, ОСОБА_2 та її співмешканець мають схильність до вживання алкогольних напоїв.

Вказані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У тих випадках, коли таке розлучення випливає з якого-небудь рішення, прийнятого Державою-учасницею, наприклад, при арешті, тюремному ув`язненні, висилці, депортації чи смерті (включаючи смерть, що настала через будь-яку причину під час перебування даної особи у віданні держави) одного чи обох батьків або дитини, така Держава-учасниця надає батькам, дитині чи, якщо це необхідно, іншому члену сім`ї на їх прохання необхідну інформацію щодо місцеперебування відсутнього члена (членів) сім`ї, якщо надання цієї інформації не завдає шкоди добробуту дитини. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання само по собі не призводило до несприятливих наслідків для відповідної особи (осіб).

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 14 Закону України «про охорону дитинства» - діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Мати, батько, згідно з вимогами статті 1141 Сімейного кодексу України (надалі СК України), мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть, відповідно до статті 164 СК України, бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачпні статею 166 СК України, відповдіно до якої особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні такої категорії спорів необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинні зважує на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Мати дитини бажає спілкуватися з дітьми, проти позбавлення батьківських прав заперечує.

Судом заслухано в судовому засіданні думку малолітніх дітей з приводи вирішення цивільної справи, і останні пояснили суду, що люблять свою маму, бажають проживати спільно з нею та не хочуть, щоб маму позбавляли батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

З урахуванням якнайкращих інтересів малолітніх дітей, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з ними та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Аргументи позовної заяви про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей не беруться судом до уваги так як відповідач з вересня 2021 року спілкується з дітьми, влаштовується на роботу та запевнила суд, що на протязі декількох місяців орендує житло та буде в ньому проживати спільно зі своїми дітьми.

Подібна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 645/920/90.

Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані у справі сторонами докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Позовна вимога щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дітей задоволенню не підлягає у зв`язку з тим. що є похідною від основної позовної вимоги.

Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з частиною другою вказаної сттаті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до своїх обов`язків щодо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав.

Зобов`язати Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. Місце знаходження: 09107, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Першотравнева, будинок 8. Код .

Відповідач: ОСОБА_2 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2021 року.

СуддяМ. М. Бебешко