Справа № 219/7800/21
Провадження № 2/219/2801/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Бахмут Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Феняка О.Р., за участю секретаря судового засідання Романченко І.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа - Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»), третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 04.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №4222.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.03.2021 приватним нотаріусом Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4222 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 52217,50 грн., разом із витратами на проведення виконавчих дій у розмірі 1 500 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. в межах виконавчого провадження № 66188704 було винесено постанову від 23.07.2021 про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу не містить відомостей про дату виникнення у кредитора права вимоги щодо грошового зобов`язання позивача, при цьому вчинення виконавчого напису можливо лише за умови, що з дня виникнення такого права вимоги минуло не більше трьох років.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом свої порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Феняк О.Р.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2021 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», участь в судовому засіданні повноважного представника не забезпечив, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомленні у встановленому діючим законодавством порядку. Надав до суду відзив на позовну заяву про зменшення витрат на правову допомогу в якому зазначив, що до обов`язків нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, та за відсутності ознак безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. При цьому, вказує що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. На підставі вказаного просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Також відповідач надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому посилаючись на відсутність належних та допустимих документів, які б підтверджували повну оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 15000 грн., просив відмовити позивачці у стягненні витрат на правничу допомогу.

Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. відзив на позовну заяву не надав, участь в судовому засіданні повноважного представника не забезпечили, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому діючим законодавством порядку.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

24.03.2021 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4222, про стягнення з ОСОБА_1 загальної заборгованості у розмірі 52217,59 грн. за кредитним договором № 500947913 від 18.06.2014, укладеного між позивачкою ОСОБА_1 та АТ "Укрсоцбанк".

З виконавчого напису вбачається, що право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору відступлення права вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в свою чергу право вимоги до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» перейшло на підставі договору відступлення права вимоги №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд доходить до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки заборгованість не є безспірною та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису від 24.03.2021 зареєстрованому в реєстрі за №4222 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 52217,59 грн., яка згідно зазначеної у виконавчому написі інформації є вимогами ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 за період з 29.01.2019 по 22.03.2021 та складається з заборгованості за кредитом в сумі 9838,27 грн., заборгованість за відсотками та комісіями в сумі 40879,32 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису у сумі 1500,00 грн.

Серед наданих учасниками справи до суду документів відсутні зазначені у виконавчому написі договори про відступлення права вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019, №2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019.

Також сторонами у справі не надано належних доказів, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, якими можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Отже, відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та наявність у нього права вимоги такої заборгованості.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивачки складає 15 000,00 грн. Розрахунок витрат, які понесла позивачка на професійну правничу допомогу, відповідний договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та докази в його обґрунтування будуть подані позивачкою протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення по справі. У відповідності з вимогами ч.8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат буде вирішено судом за умови подання в установлений строк документів, які підтверджують їх понесення позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, статтями 15, 16, 18, 257 ЦК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа - Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича від 24 березня 2021 року № 4222 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №500947913 від 18.06.2014.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається учасниками справи безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Донецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Феняк 13.12.2021