Справа №430/2630/21
Провадження №2/430/581/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Бірюкова І.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що придбано у час перебування у шлюбі,-

в с т а н о в и л а:

Адвокат Бірюков І.Ю. звернувся до суду з цим позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив витребувати у відповідачки документи на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачку за власні кошти здійснити грошову оцінку зазначеного житлового будинку та здійснити розподіл спільного майна сторін по справі, визнавши за позивачем право власності на Ѕ частку спірного житлового будинку.

Статті 175-177 ЦПК України встановлюють вимоги до позовної заяви, визначають її зміст, а також документи, що додаються до позовної заяви.

Вивчивши матеріали позовної заяви, встановлено, що позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представником позивача зазначено ціну позову 60 000 грн. та додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 908 грн.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового розміру складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн.).

Суд вважає, що дану заяву подано без додержання вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК, позивачем не надані докази, що підтверджують вказані в позові обставини, а саме: в позовній заяві вказана ціна позову, проте не надані докази вартості майна, станом на час подання позову, яке позивач просить розділити між подружжям та визнати право власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи, що предметом даного спору є вимоги щодо поділу майна, ціна позову повинна бути визначена, виходячи із дійсної вартісті майна у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Проте матеріали позовної заяви не містять доказів щодо погодження з відповідачкою вартості спірного майна подружжя, як і доказів про дійсну вартість спірного нерухомого майна на час подачі позову.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 80 ЦПК України - ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком суб`єкта оціночної діяльності, який має право на проведення будівельно-технічної, товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи, іншими доказами.

З викладеного вбачається, що позивачу слід визначити ціну позову, обумовлену вартістю спірного майна та надати підтвердження визначення дійсної вартості майна що підлягає поділу. Крім цього, дійсна вартість майна, що підлягає поділу, має бути підтверджена належними доказами, серед іншого висновком або ж звітом суб`єкта оціночної діяльності, або актом про оцінку нерухомого майна.

Всупереч вказаним положенням законодавства, позивачем у позовній заяві визначено вартість спірного майна на власний розсуд. У зв`язку з чим, суд звертає увагу, що від визначеної ціни позову залежить правильність сплати судового збору.

Аналізуючи посилання представника позивача на те, що документи на спірний будинок знаходяться у відповідачки, а тому позивач не має можливості самостійно надати докази та вправі подати клопотання про їх витребування, суд звертає увагу на положення ч. 5 ст. 177 ЦПК України, згідно яких позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Стаття 84 ЦПК України, на яку посилається адвокат Бірюков І.Ю. теж містить посилання на те, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про їх витребування судом. При цьому у клопотанні необхідно зазначити який доказ витребовується та вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Представник позивача, вказуючи на неможливість надання позивачем документів на спірний будинок та звертаючись до суду з клопотанням про їх витребування у відповідачки не посилається на вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, на докази вжиття таких заходів та причин неможливості самостійного отримання, як і не вказує причин неможливості позивача самостійно здійснити оцінку спірного будинку, в якому він проживає.

А відтак, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна, оскільки суд позбавлений можливості перевірити правильність вказаної позивачем ціни позову (60 000 грн). Після чого, згідно вимог ст. 177 ЦПК України, додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату ним судового збору у встановлених порядку і розміру, або документи, що підтверджують підстави звільненні його від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву адвоката Бірюкова І.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що придбано у час перебування у шлюбі - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна