Справа № 450/2408/21 Провадження № 2/450/1448/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б,

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про предмет спору : стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 3 000 000 грн.,-

підстава позову (позиція позивача): 21.06.2020 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 3 000 000, 00 грн. без нарахування відсотків із строком повернення до 31.12.2020р. Однією з істотних умов договору була домовленість про повне повернення суми позики, а саме позичальник зобов`язувався повернути кошти позикодавцю до 31.12.2020р. Однак після спливу цього терміну грошове зобов`язання відповідачем не було виконане, тобто умови договору позики ОСОБА_2 не виконав і по теперішній час, сума позики позивачу не повернута. У зв`язку з цим змушений звернутись в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, вказав, що згідно розписки від 21.06.2020р. передав грошові кошти відповідачу у позику, однак відповідач суму позики не повернув, у зв`язку з чим просить задоволити позовні вимоги.

Відповідач та представник відповідача у підготовчому судовому засіданні визнали заявлені позовні вимоги. Відповідач, вказав, що позичив у позивача суму коштів, зазначених у позові для розвитку власної справи, мав намір повернути у строки, визначені у розписці. Відповідач визнав, що не повернув суми позики станом на момент розгляду справи у суді, подав письмову заяву про визнання позову.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

18.06.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 15.07.2021 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 16.07.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 07.09.2021 року заява відповідача про визнання заявлених позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.06.2020 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 3000 000,00грн., які відповідач зобов`язувався повернути до 31.12.2020р, що підтверджується розпискою від 21.06.2020 р., оригінал якої було представлено для огляду позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 21.06.2020року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_4 передав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3000000,00грн., а позичальник прийняв кошти із зобов`язанням повернути вказану суму до 31.12.2020 року, про що складено боргову розписку.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти, отримані у позику, зобов`язаний виконати відповідне зобов`язання в порядку та у строк, що вказаний в розписці.

В ч. 1 ст. 13 ЦК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, в ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконує взяті на себе за договором позики від 21.06.2020 року зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 3000000, 00грн. позивачу не повернуто, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення, та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума боргу за договором позики від 21.06.2020 року на загальну суму 3000 000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті та представник відповідача у підготовчому судовому засіданні клопотав про застосування ч.1 ст.142 ЦПК України, судові витрати, які складаються із судового збору, підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4 ,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 21.06.2020 року у розмірі 3 000 000 (три мільйони гривень) грн.

Повернути ОСОБА_4 з Державного бюджету України 50 % судового збору сплаченого при поданні позову згідно квитанції № N1DCH5/68M від 11.06.2021 року (банк платника: АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (№0099 Перше міське відділення) отримувач: ГУК Львів Пустомитівська тг 22030101, банк отримувача: Казначейство України, код отримувача 38008294, рахунок отримувача UA1013893), що становить 5 675, 00 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , 5 675, 00 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 10.09.2021 року.

СуддяН. Б. Добош