справа № 753/6429/21 головуючий у суді І інстанції Шаповалова К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про визнання договорів та правочину недійсними в частині особи покупця, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», Товариства обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про визнання договорів та правочину недійсними в частині особи покупця.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про визнання договорів та правочину недійсними в частині особи покупця залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про визнання договорів та правочину недійсними в частині особи покупця повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , через представника - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом матеріального та процессуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги практику Верховного Суду України відносно сплати судового збору за похідні позовні вимоги. У позовній заяві фактично прохання чотири, проте юридично - один спосіб відновлення порушеного позивачем права. Вважає, що суд безпідставно залишив позовну заяву без руху, та в подальшому повернув її.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзивів до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду від 26 квітня 2021 року позивачем виконані не були, судовий збір в повному обсязі за заявлені вимоги немайнового характеру сплачений не був, докази сплати судового збору суду не подані.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції колегія суддів виходить на наступного.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалоюДарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Аркада», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про визнання договорів та правочину недійсними в частині особи покупця залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції вважав, що позивачу необхідно подати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку в розмірі 2 724 грн., тобто доплатити судовий збір, оскільки позивачем заявлено суду чотири вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач звернувся до суду із позовом немайнового характеру.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2021 року складає 2 270 грн.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., як за одну вимогу немайнового характеру.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про необхідність врахування у даному випадку за аналогією закону практику Верховного Суду України у справі № 640/21330/18 від 12.11.2019 року, оскільки правовий висновок у тій справі стосується інших правовідносин та не може бути застосований за даних обставин.

Крім того, вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсними договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 11 жовтня 2017 року, додаткової угоди від 11 жовтня 2017 року, договору про уступку майнових прав від 13 березня 2018 року в частині покупця та переведення права покупця на позивача, а також зобов`язання ТОВ «Будеволюція» внести зміни до акту приймання-передачі об`єкта інвестування від 06 березня 2019 року та зазначення в ньому особою, що набуває майнових прав - позивача, колегія суддів, не вважає такими, що є нерозривно пов`язані між собою, а є самостійними позовними вимогами, за які судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки недоліки вказані в ухвалі суду від 26 квітня 2021 року не було усунуто, судовий збір не доплачено.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини та предмет спору, дійшов обґрунтованого висновку про повернення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на власний розсуд.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, тому ухвалу суду, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура