Справа № 448/354/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/2083/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м.Львів

Справа № 448/354/19

Провадження № № 22ц/811/2083/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області, постановлену у м.Мостиська 12 травня 2021 року у складі судді Білоуса Ю.Б., у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

20 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково. В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року стягнуто з нього ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі на ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн. щомісячно та на ОСОБА_5 в розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше як по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року, до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з нього ( ОСОБА_2 ) аліментів на обох дітей та відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. Стверджує, що згідно висновку експерта від 22 червня 2020 року №14/504 за результатами молекулярно-генетичної експертизи він ( ОСОБА_2 ) не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 3 березня 2021 року виключено з актового запису про народження ОСОБА_4 , вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, №141 від 20 листопада 2008 року відомості про нього ( ОСОБА_2 ) як про батька дитини. Просить визнати виконавчий лист від 13 вересня 2019 року, виданий Мостиським районним судом Львівської області, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на ОСОБА_4 ; припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 . Визнано виконавчий лист від 13 вересня 2019 року, виданий Мостиським районним судом Львівської області, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Припинено в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття - з ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті заяву залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 . Просить змінити ухвалу суду та задовольнити заяву повністю. Вказує, що він ( ОСОБА_2 ) не є біологічним батьком ОСОБА_4 , тому у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на цю дитину. Зазначає, що ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення заяви тапогодилася що виконавчий документ потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню, з 22 червня 2020 року, тобто з дня коли було оформлено висновок експерта №14/504 за результатами молекулярно-генетичної експертизи. Стверджує, що з цього часу вона мала можливість встановити батьківство для дитини та стягувати аліменти з біологічного батька дитини. Посилається на те, що стягнення аліментів на ОСОБА_4 уже відбулося, тому ним ( ОСОБА_2 ) заявлено вимогу про стягнення на його користь безпідставно одержаних стягувачем коштів. Вказує, що ним виконувались аліментні зобов`язання у повному розмірі шляхом скерування коштів на особистий банківський рахунок ОСОБА_3 , який був нею відкритий для одержання таких виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн. щомісячно; та на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше як по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року, і до досягнення дітьми повноліття.

13 вересня 2019 року судом видано виконавчий лист, рішення звернуто до примусового виконання. Мостиським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження №60212104, за яким проводиться стягнення.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 3 березня 2021 року виключено з актового запису №141 від 20 листопада 2008 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського РУЮ Львівської області, відомості про батька дитини - ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 цього Кодексу виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно із ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що заявник звернувся із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково. В обґрунтування заяви посилався на те, що він ( ОСОБА_2 ) не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 3 березня 2021 року виключено з актового запису №141 від 20 листопада 2008 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського РУЮ Львівської області, відомості про батька дитини - ОСОБА_2 .

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність обов`язку ОСОБА_2 , як боржника у даному виконавчому провадженні, в частині стягнення з нього в користь ОСОБА_3 аліментів на дитину ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням суду припинено стягнення аліментів з 13 квітня 2021 року - з часу набрання законної сили рішення Мостиського районного суду Львівської області від 3 березня 2021 року про виключення заявника із актового запису про народження дитини як батька.

У цій частині з рішенням суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки у заявника не було обов`язку сплати аліментів на ОСОБА_4 з часу їх присудження. Відтак, припинення стягнення аліментів повинно бути з часу їх присудження. Тому із абзацу третього резолютивної частини ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року належить виключити запис: «з 13.04.2021 року» після слів: «до досягнення дитиною повноліття».

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП№60212104 заборгованість боржника ОСОБА_2 , зі сплати аліментів станом на 6 квітня 2021року становила 32 399 грн.

Заявляючи вимогу про стягнення із ОСОБА_3 безпідставно одержаного за виконавчим документом, ОСОБА_2 не вказав розмір коштів, які підлягають такому стягненню. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості по аліментах не дають підстав та можливості розрахувати розмір таких коштів. Інші докази для проведення розрахунку в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині, що відсутність доказів, які б підтверджували розподіл нарахованих та фактично сплачених коштів по аліментах, при відкритому виконавчому провадженні та отриманні коштів стягувачем на власний банківський рахунок, унеможливлює вирішення питання щодо повернення коштів за виконавчим документом і суд першої інстанції позбавлений можливості з`ясувати це самостійно. Тому підстав для задоволення такої вимоги немає.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 .

Колегія суду частково погоджується з такими висновками Мостиського районного суду Львівської області з урахуванням мотивувальної частини цієї постанови.

Керуючись ст. 367, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року змінити.

Виключити із абзацу третього резолютивної частини ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року фразу «з 13.04.2021 року» після слів: «до досягнення дитиною повноліття».

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді