Провадження №22-ц/824/9013/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Нова Пошта» про захист прав споживачів та стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 17 000 грн. вартості втраченого відповідачем товару, а також 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно експрес-накладної № 1090 від 16.09.2020 року з відділення № 248 в м. Київ ТОВ «Нова пошта» він направив до відділення ТОВ «Нова пошта» у м. Миколаїв відправлення, зокрема мобільний телефон, оголошеною вартістю 17 000,00 грн. Покупець товару з м. Миколаїв відмовився від його отримання, у зв`язку з чим 17 вересня 2020 року товар з міста Миколаїв був повернений позивачу згідно експрес-накладної № 4575.

20.09.2020 року позивач звернувся у відділення перевізника ТОВ «Нова Пошта», з якого була здійснена відправка товару до м. Миколаїв, з метою отримання товару, де ним була виявлена відсутність товару у відділенні (посилці), про що працівниками відділення № 248 у м. Києві було складено акт прийому-передачі, в якому було зафіксовано відсутність товару у відправленні, після чого позивач подав претензію про відшкодування повної вартості товару у розмірі 17 000,00 грн.

Листом № 22854 відповідач відмовив у здійсненні компенсації, оскільки 17 вересня 2020 року вантаж повернено відправникові, жодних порушень або протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено, а факт втрати або крадіжки товару не підтверджено. Згідно інформації з сайту відповідача щодо відстеження руху відправлень відправлення № 4575 знаходиться у відділенні на зберіганні і відповідно до правил зберігання, розміщених на сайті відповідача, вважається таким, що не було витребуване та поверненню не підлягає. У зв`язку із вказаним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильно встановлених судом обставин та відповідно до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції було необґрунтовано застосовано Статут автомобільного транспорту УРСР а також ст. 13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року № 232/94-ВР. Вказує, що відповідно до договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, укладеного між позивачем та відповідачем, є всі підстави вважати, що умови договору позивачем дотримані, а відповідач не тільки порушив умови договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, а шляхом маніпуляцій намагається уникнути відповідальності за невиконання умов договору та взятих на себе зобов`язань. Також апелянт зазначає, що ідентичність телефонного номера позивача з тим, що вказаний в експрес-накладній №1090, наданій 20.09.2020 року в претензії відповідачу, є підтвердженням того, що він є належним кредитором у зобов`язанні, за яким відповідач зобов`язаний повернути йому грошові кошти, що відверто ігнорується відповідачем та свідчить про небажання виконати взяте на себе зобов`язання за порушення прав позивача як споживача послуг.

26 травня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із доводами, викладеними у апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що згідно експрес-накладної № 1090 від 16 вересня 2020 року з відділення № 248 у м. Київ ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_1 відправив вантаж до відділення № 7 в м. Миколаїв для ОСОБА_2 . Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 17 000,00 грн. Повний опис відправлення визначає: «інше моб. тел. 30 чистий ейклаут». Кількість місць - 1. Додаткова послуга: «Грошовий переказ 17000 грн». ОСОБА_1 було замовлено послугу «Пакування», а саме, ОСОБА_1 було надано для пакування: 1) коробку (1кг) стандартна з наповнювачем та 2) плівку повітряно-пузиркова 1*1м, після чого відправлення було надано відповідачу для перевезення.

Відправлення прибуло у відділення одержувача 17.09.2020 10:51:27, а вже 17.09.2020 11:04:01 ОСОБА_1 було замовлено послугу повернення відправлення. Експрес-накладною № 4575 від 17.09.2020 вказаний вантаж було повернуто відправнику. 20 вересня 2020 р. вантаж було доставлено за призначенням до відділення № 248 м. Київ, де ОСОБА_1 оглянув його у приміщенні відділення у присутності представника відповідача та вказав на відсутність відправлення всередині коробки.

Актом приймання-передачі від 20.09.2020 року, встановлено наступне:

Одержувачу прибуло таке відправлення: «опис: мобільний телефон НОМЕР_1 », по факту - коробка порожня.» Відмова від відправлення. Вид упаковки (детальний опис усіх типів та видів наявної упаковки): Коробка. Повітряно-пухирчата плівка. Інша упаковка: пакет НП. Стан зовнішньої упаковки: Нова, ціла. Стан додаткової упаковки всередині (якщо є): нова, розірвана (пакет). Місце пошкодження відправлення та упаковки зберігаються: Ні. Стан вмісту відправлення : Відправлення відсутнє. Спеціальне маркування «Обережно крихке» : Є. Огляд здійснювався в момент отримання відправлення: Так.

20 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «Нова Пошта» претензію з вимогою компенсувати оголошену вартість відправлення в розмірі 17 000, 00 грн. На претензію № 22854 ТОВ «Нова пошта» відповіла відмовою у компенсації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності у експрес-накладній детального опису вантажу, що унеможливило встановлення його дійсної фактичної вартості.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції.

Застосування судом першої інстанції Статуту автомобільного транспорту УРСР і ст. 13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року не є обґрунтованим, оскільки вказані нормативно-правові акти не регулюють даного роду правовідносини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до вимог ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Суд першої інстанції, аргументуючи свою позицію щодо відмови у задоволенні позову, посилався на публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, який розміщений на сайті відповідача, а саме на положення пунктів:

3.4. - відповідно до змісту якого: шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, умовами надання послуг, чинним на момент передачі відправлення для організації його перевезення, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

4.3.4. - відповідно до змісту якого: запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувальнорозвантажувальних робіт, а також за необхідності скріпити фірмовою клейкою стрічною або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення.

7.2.13. - відповідно до змісту якого: експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

При цьому судом першої інстанції не було взято до уваги складений обома сторонами акт прийому-передачі, у якому було зафіксовано факт відсутності товару у відправленні.

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу на публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, а саме на:

Пункт 1.7. - відправлення - вантаж, документи або інше майно залежно від того, що вказується у відповідній експрес-накладній та передається відправником експедитору для надання послуг з організації перевезення відправлень.

Пункт 1.12. - оголошена вартість відправлення - вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній.

Пункт 3.3. - прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг експедитора.

Пункт 4.1. - Обов`язки експедитора:

Пункт 4.1.1. - В залежності від типу замовленої послуги організувати приймання відправлення для надання послуг за адресою, вказаною замовником, або через мережу відділень експедитора.

Пункт 4.1.2. - забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень договору та умови надання послуг.

Пункт 4.3. - Обов`язки замовника:

Пункт 4.3.3. - повідомити експедитору інформацію про вміст відправлення, наданого для організації перевезення відправлення, на підставі відповідної експрес-накладної.

Пункт 4.3.7. - здійснити своєчасну та повну оплату наданих експедитором послуг, згідно з чинними тарифами експедитора.

Пункт 4.3.12. - у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному акті за формою, затвердженою експедитором, за обов`язковою участю представників замовника/одержувача та експедитора.

Пункт 4.4. - Права замовника:

Пункт 4.4.1. - отримати послуги, передбачені договором.

Пункт 4.4.2. - передати експедитору відправлення для надання послуг особисто або через уповноважених замовником осіб.

Пункт 4.4.3. - пред`являти експедитору претензії щодо наданих послуг.

Пункт 7.1. - у разі порушення своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України, в порядку, передбаченому цим договором, умовами надання послуг та чинним законодавством України.

Пункт 7.2. - Відповідальність експедитора:

Пункт 7.2.2. - у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини експедитора, останній повертає замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що сторони підписали договір про надання послуг з організації перевезення відправлень. Відповідач погодився з оголошеною позивачем вартістю вантажу у розмірі 17 000 грн., в іншому випадку, відповідач не прийняв би відправлення.

Оголошена вартість - це погоджена сторонами договору вартість, яка могла бути спростована відповідачем. При цьому, відповідач повинен був довести, що реальна вартість не відповідає оголошеній, проте належних доказів з цього приводу до суду не представив. За таких умов позиція відповідача залишилася недоведеною, відтак не може бути прийнята судом. В той же час на вказану обставину суд першої інстанції увагу не звернув.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі позову та апеляційної скарги був звільнений від сплати судового збору, а суд апеляційної інстанції задовольняє позовні вимоги, такі судові витрати необхідно покласти на відповідача. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 840, 80 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261, 20 грн., а всього 2 102, 00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (03026, м. Київ, Столичне Шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. вартості втраченого товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» товару.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (03026, м. Київ, Столичне Шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) гривню 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 2 102 (дві тисячі сто дві)гривні 00 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько