Справа № 352/320/19
Провадження № 2/352/127/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Гундич Г.В., Кукули О.С.

сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників сторін ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Первісний позивач ОСОБА_5 15.02.2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2020 р. скасовано заочне рішення суду від 08.08.2019 р., призначено підготовче засідання у рамках розгляду справи за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у даній справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_5 його дочку ОСОБА_1 .

Заявлений позов обґрунтовано тим, що батько первісного позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 був власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , 1962 року побудови. Право власності на будинок підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Ринкова вартість будинковолодіння на даний час складає 64561 грн. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 діти останнього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як єдині спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2013 р., яке набрало законної сили, за ОСОБА_7 визнано право власності на Ѕ частину спірного будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 відповідачем у справі є його спадкоємець дочка ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. своєю постановою від 05.02.2019 р. відмовила ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини від 21.11.2019 р. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину будинковолодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого батька.

Позивачка та її представник адвокат Марущак В.І. у судовому засіданні позов підтримали і просили його задоволити.

Відповідачка та її представник адвокат Палатній О.М. у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на відсутність доказів того, що батько позивачки ОСОБА_5 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Останній не проживав з власником будинковолодіння ОСОБА_6 , після його смерті не прийняв спадщину у порядку ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. ОСОБА_6 перед смертю проживав сам, догляд за ним здійснював батько відповідачки ОСОБА_7 , який похоронив свого батька. Просили у позові відмовити.

Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, матеріали цивільної справи № 0915/3902/12, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дід сторін позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 був власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , 1962 року побудови, ринкова вартість якого на даний час складає 64561 грн.

Право власності ОСОБА_6 на вказане будинковолодіння презюмується, воно підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності на будинковолодіння не проводилась.

Вказані обставини, які стороною відповідача не оспорювались, підтверджуються копією технічного паспорту на будинковолодіння (а.с.7-10), довідкою ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.11), довідкою виконкому Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.16), звітом про оцінку житлового будинку (а.с.24-42).

Статею 100 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р., реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та розташовані в межах міст і селищ міського типу.

Жодною інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах.

Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р. також не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності.

За загальним правилом закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, згідно якої дію акту цивільного законодавства в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності. До події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) ОСОБА_6 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.525 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст.529 ЦК УРСР).

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до інформації, наданої Тисменицькою районною державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 27.05.2020 р. про витребування доказів, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ніхто із спадкоємців не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, спадкової справи після смерті спадкодавця не заведено, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.119-120).

Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли діти померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як єдині спадкоємці за законом першої черги відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_7 належно оформив прийняту спадщину, звернувшись у листопаді 2012 р. з позовом до суду про визнання права власності на успадковане майно. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2013 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі 0915/3902/12 за позовом ОСОБА_7 до Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6 (а.33-34 вказаної справи).

Суд зазначає, що первісний позов ОСОБА_7 заявлений до органу місцевого самоврядування про визнання права власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 . У подальшому ОСОБА_7 просив залучити до участі у справі іншого спадкоємця за законом першої черги свого рідного брата ОСОБА_5 та зменшив розмір позову до Ѕ частини спадкового будинковолодіння.

Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_7 визнав факт, що половину будинковолодіння після смерті батька успадкував його брат ОСОБА_5 , та відмовився від претензій на цю половину.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р. № 18/5, зареєстрованої у МЮУ 07.07.1994 р. за № 152/361, яка була чинною на час смерті спадкодавця ОСОБА_6 , доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка ЖЕК, правління ЖБК, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був зареєстрований (прописаний) у спадковому будинковолодінні до 30.04.1999 р., у тому числі на час смерті батька та протягом шести місяців після відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Братковецької сільської ради (а.с.16), випискою з погосподарської книги Братковецької сільської ради за 1996-2000 р. (а.с.122-123), довідкою Братковецької сільської ради, яка міститься на а.9 справи № 0915/3902/12. ОСОБА_5 після відкриття спадщини сплачував земельний податок за належні до спадкового будинковолодіння земельні ділянки. Зокрема, збереглась квитанція про сплату ОСОБА_5 земельного податку на рахунок Братковецької сільської ради за 1998 рік, копія якої міститься на а.с.149.

Допитана у судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_8 пояснила, що вона не бачила, чи після смерті ОСОБА_6 , який був її хресним батьком, ОСОБА_5 приїжджав до будинку, чи забирали з будинку якісь речі, не знає, хто обробляв земельну ділянку.

Суд зазначає, що ні показання даного свідка, ні долучена стороною відповідача довідка виконкому Братковецької сільської ради (а.с.124), згідно якої ОСОБА_5 , який був зареєстрований за місцем проживання своїх батьків до 30.04.1999 р., з часу одруження з 1991 р. і до дня своєї смерті за місцем реєстрації не проживав, не спростовують факту вступу ОСОБА_5 у володіння спадковим майном після смерті батька.

Таким чином, встановлені судом у рамках розгляду даної справи обставини підтверджують факт прийняття ОСОБА_5 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказаний факт стороною відповідача не спростований.

Встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 спадщину прийняла його дочка відповідачка ОСОБА_2 , при цьому остання не надала суду доказів належного оформлення спадщини на половину спадкового будинковолодіння, яка належала її батькові.

Після смерті ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини від 21.11.2019 р., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с.88-90).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України)

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З урахуванням встановлених обставин, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину вказаного будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька.

На підставі наведеного, відповідно до ст.58 Конституції України, ст. 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 5, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння у порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ (одну другу) частину будинковолодіння АДРЕСА_1 (на даний час с. Братківці Івано-Франківської ТГ Івано-Франківської області) загальною вартістю 64561 грн. у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 43а.

Повне судове рішення складено 20.09.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець