Справа № 372/3571/20
Провадження № 2-332/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретарів Ковтуненко Ю.В., Михайлової Я.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3 та позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рубанова Ірина Романівна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позов звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 12.07.2005 її баба ОСОБА_4 отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 4,1240 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Спадкоємцями за законом стала позивача та батько третьої особи ОСОБА_5 . Позивач отримала свідоцтво про право спадщини за законом на частину належної їй спадкового майна та зареєструвала його. ОСОБА_5 свідоцтва не отримав та не реєстрував. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. В зв`язку з тим, що позивач не може передати земельну ділянку в оренду та те, що іншу частину спадщини ніхто не прийняв, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,1340 га, що належала ОСОБА_4 .

Третя особа ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву третьої особи, на обґрунтування якої вказав, що 12.07.2005 його баба ОСОБА_4 отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 4,1240 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Спадкоємцями за законом стала ОСОБА_2 та батько третьої особи ОСОБА_5 . Спадкоємці подали відповідні заяви та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, яке батько третьої особи зареєстрував в сільській раді. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. В зв`язку з цим, третя особа просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,1340 га, що належала ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що третя особа не має право на спадкування, оскільки отримав нотаріальну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що його батько не зареєстрував належним чином свідоцтво про право на спадщину. В зв`язку з цим, просив відмовити в задоволенні позову третьої особи. Крім того, заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог третьої особи, оскільки ним пропущено строк для звернення до суду.

В судовому засіданні представник третьої особи вимоги позовної заяви третьої особи підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що батько третьої особи отримав свідоцтво про право на спадщину, а від так у третьої особи є право на отримання спадщини. В зв`язку з цим, просив відмовити у задоволенні первісного позову, оскільки позивач не має права на спірну земельну ділянку. Крім того зазначив, що строк позовної давності не пропущений, оскільки третя особа не знала, що позивач претендує на земельну ділянку.

Інші учасники, які викликались належним чином, в судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань до суду не направляли.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що первісний позов не підлягає до задоволення а позовні вимоги третьої особи підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 21.09.2005, ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку загальною площею 4,1340 га, кадастровий номер :04:004:0034, що знаходиться на території Перегонівської сільської ради Обухівського району

01.02.2011 Обухівським районним судом Київської області було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , позивачу залишено дошлюбне прізвище ОСОБА_2 .

12.08.2011 та 22.05.2012 ОСОБА_5 подав заяву на прийняття спадщини.

12.08.2011 та 22.05.2012 ОСОБА_2 подала заяву на прийняття спадщини.

22.05.2012 державним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 4,1340 га, кадастровий номер :04:004:0034, що знаходиться на території Перегонівської сільської ради Обухівського району, сину ОСОБА_5 , та на Ѕ частину онуці ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2020, ОСОБА_2 є власником Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 4,1340 га, кадастровий номер :04:004:0034, що знаходиться на території Перегонівської сільської ради Обухівського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.2012.

04.12.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рубанової І.М. видано на ім`я ОСОБА_3 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 на земельну ділянку, що розташована на території Перегонівської сільської ради в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач та батько третьої особи після смерті ОСОБА_4 подали відповідні заяви про прийняття спадщини.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно положень статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді даної категорії справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Таким чином, посилання представника позивача, що спірне нерухоме майно не може бути об`єктом спадкування, оскільки у спадщину переходить тільки відповідним чином зареєстроване майно, а спадкодавець не набув права Ѕ частину земельної ділянки - не приймаються до уваги. Факт того, що ОСОБА_5 за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємця, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином первісний позов не підлягає до задоволення.

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.08.2020 року у справі №61-42603св18.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Як встановлено, третя особа позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки, хоча вчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою після смерті батька ОСОБА_5 .

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Доказів того, що ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини, - матеріали справи не містять.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, ОСОБА_3 належним чином довів своє право на спадщину відносно майна і майнових прав померлого батька, а отже позов третьої особи підлягає до задоволення.

Підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5,15,76-81,264-265 ЦПК України, ст.ст. 1216,1218 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3 - відмовити.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рубанова Ірина Романівна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки зальною площею 4,1340 га, з кадастровим номером :04:004:0034, що розташована на території Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області (Обухівської міської ради Київської області), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 606931, виданого Обухівської РДА Київської області розпорядженням №407 від 12.07.2005 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №4819 від 21.09.2005.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20.09.2021.

Суддя: О.Б. Тиханський