Провадження № 2/932/4574/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 02.12.2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26.09.2019 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстровано в реєстрі за № 323. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач взяла на себе зобов`язання укласти з позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , не пізніше 01.12.2019 року. Згідно п.3 Договору нею було передано відповідачу кошти в розмірі 72 000,00 грн., що складає еквівалент 3000,00 доларів США за курсом НБУ на день укладання Договору. Відповідно до п.4 Договору у разі не укладання договору купівлі-продажу з вини відповідача така зобов`язується повернути позивачу отриману від неї суму в подвійному розмірі протягом трьох діб з дня закінчення терміну, передбаченого п.1 Договору. Однак, в обумовлені Договором строки відповідач не виконала зобов`язання за договором, як не уклала Договір купівлі-продажу нерухомого майна з нею, так і не повернула визначені п.4 Договору кошти у визначені в п.4 Договору строки.

Позивач зазначає, що на день складання позовної заяви сума коштів, що підлягає поверненню в еквіваленті доларів США, складає 6000,00, що за курсом НБУ (28,38 грн. = 1 долар США) дорівнює 170 280,00 грн. Таким чином, порушення відповідачем зобов`язань по поверненню отриманих від неї коштів у подвійному розмірі має наслідком стягнення зазначеної суми на її користь. Останнім днем повернення коштів в розмірі 170 280,00 грн. було 04.12.2019 року, тобто на сьогодні 355 днів прострочення виконання зобов`язання і сума штрафних санкцій дорівнює 6 044 940,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на її користь, складає 6 215 220,00 грн. (6 044 940,00 грн. + 170 280,00 грн.).

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 170 280,00 грн. основного боргу та 6 044 940,00 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, а також понесені витрати по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду справи.

Після виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, ухвалою судді від 16.12.2020 року відкрито загальне провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 02.06.2021 року.

В наданій суду 02.06.2021 року заяві представник позивача просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причині неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Зважаючи на викладене, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи і без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно до ч.2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

У відповідності до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення , і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1. ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.2 цієї статті якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У відповідності до положень ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26.09.2019 року між ОСОБА_2 (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено Попередній договір, який було посвідчено 26.09.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстровано в реєстрі за № 323.

Відповідно до п.1 зазначеного договору сторони зобов`язалися у майбутньому, у строки, визначені цим договором, укласти договір купівлі-продажу нерухомості (основний оговір) у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Об`єкт нерухомості 31/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Як зазначено в договорі, 31/100 частина домоволодіння належить Стороні 1 на підставі Договору дарування 31/100 частин домоволодіння від 28.12.2001 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-4933. При цьому сторони домовилися про наступне: договір купівлі-продажу має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше ніж до 01.12.2019 року; Сторона 1 зобов`язується знятися з реєстрації та звільнити домоволодіння не пізніше ніж до 01.12.2019 року.

Пунктом 2 Попереднього договору передбачено, що купівля-продаж 31/100 частини домоволодіння має бути вчинено за суму, що на день підписання договору становитиме 480 000,00 грн., що складає еквівалент 20000 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Як зазначено у пункті п.3 Попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу Сторона 2 ( ОСОБА_1 ) передала, а Сторона 1 ( ОСОБА_2 ) отримала від Сторони 2 ( ОСОБА_1 ) грошові кошти у сумі 72 000,00 грн., що складає еквівалент 3000 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору. Зазначена сума розцінюється ними, сторонами у договорі, як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до п.4 Попереднього договору, у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться, з вини Сторони 1, вона, Сторона 1, зобов`язується повернути Стороні 2, отриманий від нього аванс у подвійному розмірі протягом трьох діб з дня закінчення терміну, передбаченого п.1 договору, заявленої у будь-якій формі. Про отримання повернення суми авансових платежів Стороною 2 на ім`я Сторони 1 буде видано власноручну розписку.

У відповідності до п.5 Попереднього договору, у разі, коли договір купівлі-продажу не відбудеться, з вини Сторони 2, вона, Сторона 1, залишає аванс отриманий від Сторони 2. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

Позивач у позові зазначає, що в обумовлені Договором строки відповідач не виконала зобов`язання за договором, як не уклала Договір купівлі-продажу нерухомого майна з нею, так і не повернула визначені п.4 Договору кошти у визначені в п.4 Договору строки. Позивач вказує у позові на те, що на день складання позовної заяви сума коштів, що підлягає поверненню в еквіваленті доларів США, складає 6000,00, що за курсом НБУ (28,38 грн. = 1 долар США) дорівнює 170 280,00 грн.; останнім днем повернення коштів в розмірі 170 280,00 грн. було 04.12.2019 року, тобто на сьогодні 355 днів прострочення виконання зобов`язання і сума штрафних санкцій дорівнює 6 044 940,00 грн. Таким чином, позивачем заявлено у позові до стягнення з відповідача на її користь загальна сума заборгованості 6 215 220,00 грн. (6 044 940,00 грн. + 170 280,00 грн.).

Суд вважає, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що договір купівлі-продажу 31/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , у строки, передбачені п.1 Попереднього договору, не був укладений саме з вини відповідачки ОСОБА_2 , що вона умисно ухилилася від укладання основного договору купівлі-продажу. Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час укладення договору купівлі-продажу, зважаючи на те, що із змісту Попереднього договору не вбачається в який конкретно день та час в період з 26.09.2019 року по 01.12.2019 року повинно відбутися укладання такого договору та яким саме чином сторони повинні повідомлятися про дату та місце його укладання, а також про його нотаріальне посвідчення.

З наданої суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.06.2021 року, в якій відображені відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що у вказаному домоволодінні ОСОБА_1 належить на праві власності 24/100 частин домоволодіння, які вона набула у власність 01.09.2020 року. Разом з цим, у даній Інформації відсутні відомості про те, що відповідач у даній справі ОСОБА_2 на час звернення позивача до суду з даним позовом та на час розгляду справи по суті залишається власником 31/100 частин вказаного домоволодіння, що може свідчити про невиконання нею умов Попереднього договору від 26.09.2019 року.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позову, понесені по справі витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-89, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева