Провадження № 2/761/8521/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Когут Є.О.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 23.04.1999. Однак, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені внаслідок різних поглядів на життя, несумісності характерів, відсутності почуття любові та взаємоповаги, зловживання відповідачем спиртними напоями. Шлюб носить формальний характер.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 справу передано на розгляд судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, зазначив на те, що йому відомо від позивачки, що шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені восени 2020 року.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. При цьому зазначив, що шлюбно-сімейні відносини між ними не припинялися.

Вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.04.1999 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 233, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають

Продовження подальшого сімейного життя сторін неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на життя, існує психологічна несумісність між ними, внаслідок чого було втрачено почуття любові та взаємоповаги одне до одного.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя, а тому надання строку для їх примирення є недоцільним.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами у справі.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачка не висловлювала бажання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 11-13, 141, 196, 258, 259, 263, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23.04.1999, у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №233, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: