Номер провадження: 22-ц/813/5285/21
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кісс Крістіни Вячеславівни, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст скарг

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Київське ВДВС міста Одеси ГТУЮ в одеській області) Кісс В.В.

Скарга мотивована тим, що при проведенні виконавчих дій були допущені грубі порушення, державний виконавець ненаправляв процесуальні документи про хід виконавчого провадження та виніс постанову про повернення виконавчих документів, хоча рішення суду не виконано.

Просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не надіслання процесуальних документів про хід виконавчого провадження у справі № 520/13681/14-ц, оскільки вважає, що не проведено усіх необхідних та можливих дій з метою виконання рішення:

-визнати неправомірними дії державного виконавця щодо прийняття постанови за № 23349 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 у розмірі 58 35,20 грн;

- визнати незаконною постанову від 05 квітня 2017 року за № 23349 про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 у розмірі 5 835,20 грн;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо прийняття 05 квітня 2017 року постанови за № 23353 про повернення виконавчого документу, виданого Київським районним судом м. Одеси стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 у розмірі 3 723,26 грн;

-визнати незаконною постанову за № 23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 у розмірі 3723,26 грн;

-зобов`язати старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області прийняти постанову про скасування постанов за № 23349 та № 23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчих документів стягувачові;

-зобов`язати державного виконавця прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами, виданими 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 5 835,20 грн та судових витрат у розмірі 3 723,26 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволені скарги районний суд виходив з того, що у виконавчих листах виданих 20.03.2017 року Київський районний суд м. Одеси не зазначив анкетні дані стягувача, зокрема індифікаційний код та дану її народження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянтка,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржене судове рішення та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої та апеляційної інстанцій не з`ясував, чи дотримався державний виконавець положення статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та чи відсутність відомостей про індивідуальний податковий номер є підставою для державного виконавця невиконанням рішення суду.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не направили.

Учасники справи до апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Відповідно до ч.5 ст.258 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальних збитків 5 835,20 грн, та судові витрати у розмірі 3 723,26 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року у частині відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн, та судові витрати у розмірі 121,80 грн.

Київський районний суд м. Одеси, згідно зі статті 368 ЦПК України, на підставі заяви представника стягувача 20 березня 2017 року видав виконавчі листи, які стягувач подав до виконавчої служби.

У виконавчих листах, виданих 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси, зазначено, що дата народження та ідентифікаційний податковий номер боржника ОСОБА_2 невідомий. Проте, з матеріалів цивільної справи за № 520/13681/14-ц вбачається, що відповідач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція апеляційного суду Одеської області

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з насткпних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 387 ЦПК України 2004 року у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавчий збір»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14. Так, у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним. Така ж правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Таким чином, можна зробити висновок, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги на зазначене вище уваги не звернули та не врахували те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків - фізичної особи не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, оскільки відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець може одержувати таку інформацію у відповідних органах.

Враховуючи викладене, скарга підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на неправильному застосуванні вищенаведених норм матеріального права та ухвалені з порушенням норм процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, у відповідності до підпунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення скарги.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кісс Крістіни Вячеславівни, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання вчинити певні дії,задовольнти .

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Київського ВДВС міста одеси ГТУЮ в одеській області-Кісс Х.В., яка полягає в ненадісланні процесуальних документів про хід виконавчого провадження у справі № 520/13681/14-ц, непроведені необхідних та можливих дій з метою виконання рішення:

-визнати неправомірними дії державного виконавця щодо прийняття постанови за № 23349 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 у розмірі 5835,20 грн- без прийняття до виконання,виданого Київським районним судом міста одеси 20.03.2017 року;

- визнати незаконною постанову від 05 квітня 2017 року за № 23349 про повернення виконавчого документу стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 у розмірі 5 835,20 грн - без прийняття до виконання,виданого Київським районним судом міста одеси 20.03.2017 року;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо прийняття 05 квітня 2017 року постанови за № 23353 про повернення виконавчого документу, виданого Київським районним судом м. Одеси стягувачові ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 у розмірі 3 723,26 грн- без прийняття до виконання,виданого Київським районним судом міста одеси 20.03.2017 року- без прийняття до виконання,виданого Київським районним судом міста одеси 20.03.2017 року;

-визнати незаконною постанову за № 23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачові щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_2 у розмірі 3723,26 грн - без прийняття до виконання,виданого Київським районним судом міста одеси 20.03.2017 року;

Зобов`язати старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області прийняти постанову про скасування постанов за № 23349 та № 23353 від 05 квітня 2017 року про повернення виконавчих документів стягувачові.

Зобов`язати державного виконавця прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами, виданими 20 березня 2017 року Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 5 835,20 грн та судових витрат у розмірі 3 723,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра