Справа 688/2821/21
№ 2-з/688/12/21
Ухвала

14 вересня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі головуючої судді Цідик А.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль KIA Magentis ДН, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , із забороною відчуження автомобіля.

Заяву мотивувала тим, що в межах заведеного виконавчого провадження №65260733 по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом про стягнення з нею заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 142642 грн., відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 31.05.2021р., відбулися електронні торги, під час яких належний їй автомобіль KIA Magentis ДН, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 придбав ОСОБА_2 .

Оскільки вона має намір подати позов про визнання незаконним та скасування виконавчого напису, постанов про відкриття виконавчого провадження, арешту автомобіля, скасування електронних торгів в частині продажу належного їй автомобіля та повернення майна законному власнику, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду по поверненню автомобіля ОСОБА_1 , а другий покупець може бути законним набувачем права власності на автомобіль.

Заява про забезпечення позову призначена до розгляду судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, а тому в судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачає ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заявник не надала суду доказів належності їй автомобіля, накладення на нього арешту та продажу з електронних торгів для ОСОБА_2 та наміру останнього відчужити придбане майно іншим особам. У матеріалах справи щодо цього наявні лише копія першої сторінки постанови приватного виконавця про опис та арешт майна боржника та копія першої сторінки постанови про відкриття виконавчого провадження.

У заяві про забезпечення позову заявник вказав лише про потенційну можливість невиконання майбутнього судового рішення та не зазначив обґрунтованих припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

За таких обставин, заява про забезпечення позову є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя Алла ЦІДИК