КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 761/15846/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12904/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Шкоріна О.І.

при секретарі Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківськогоо районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року ( у складі судді Сіромашенко Н.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про зобов`язання вчинити дії та заборону вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» (далі - ТОВ «Київські енергетичні послуги»): перерахувати заборгованість, зазначену в рахунках з інформаційним повідомленням: № 31896010/6/1/ПІ від 15.04.2020 року у розмірі 437, 64 грн до 0 грн; № 31896010/4/1від 11.04.2020 р. у розмірі 298,84 грн до 0 грн.; № 31896010/7/1/П1 від 14.05.2020 року у розмірі 341,93 грн до 0 грн; № 31896010/8/1/ПІ від 16.06.2020 року у розмірі 169,16 грн до 0 грн; а також заборонити ТОВ «Київські енергетичні послуги» вимагати здійснення оплати електричної енергії виключно у формі попередньої оплати, за приміщення, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно надсилає йому електронні листи із зазначенням заборгованості за попередньою оплатою, оскільки він не надавав відповідачу згоду здійснювати оплату виключно попередньою оплатою, таким чином йому належить право вибору форми оплати за електричну енергію. Зазначена Відповідачем у п. 4 та п. 5 Комерційній пропозиції попередня форма оплати є нікчемною.

Рішенням Шевченківськогоо районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про зобов`язання вчинити дії та заборону вчинення дій відмовлено

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2020 шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» здійснювати припинення постачання електричної енергії на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у справі №761/15846/20.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 28.05.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, неправильного застосування норм процесуального права, невідповідності висновку суду дійсним обставинам справи, рішення суду не містить по суті мотивувальної частини, оскільки остання складається з перерахунку судом нормативних і законодавчих актів на підставі яких Відповідач здійснює свою діяльність на підставі яких судом зроблено висновок про відсутність порушення прав споживача.

Скаржник вказує, що судом проігноровано положення п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та не надано правової оцінки, що зазначена Відповідачем у п. 4 та п. 5 Комерційній пропозиції виключно попередньої форми оплати є проявом нечесної підприємницька практика Відповідача у вигляді агресивної поведінки щодо постійного вимагання грошей у споживача за неспожиту електричну енергію та ігнорування засобів обліку Позивача.

Зазначає, що матеріали справи не містять будь-якого доказу, що позивач є фізичною особою - підприємцем та незрозуміло на підставі чого суд вирішив, що на позивача має розповсюджуватися комерційна пропозиція для непобутових споживачів, а не для побутових.

Окрім того вказує, що у разі постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або «останньої надії» споживач за взаємною згодою сторін (електропостачальника електричної енергії та споживача) може здійснювати оплату спожитої електричної енергії у формі попередньої оплати. Враховуючи, те що позивач ніколи не надавав Відповідачу згоду здійснювати оплату виключно попередньою оплатою, йому належить право вибору форми оплати за електричну енергію. Крім того, зазначена Відповідачем у п. 4 та п. 5 Комерційна пропозиція виключно попередньої форми оплати є нікчемною.

Вказує, що судом проігноровано положення п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

30 серпня 2021 року на адресу апеляційного суду від ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРИЧНІ ПОСЛУГИ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказується, що апеляційна скарга не містить будь-яких посилань ні на порушення судом положень матеріального чи процесуального права, ні вказівок на порушення порядку дослідження доказів та обставин справи, ні на не встановлення обставин, які мали бути встановлені, ні інших порушень, які могли б слугувати підставою для скасування рішення у справі. Враховуючи вищевказане просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року залишити без змін.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник відповідача ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРИЧНІ ПОСЛУГИ» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є користувачем послуг електропостачання за адресою: АДРЕСА_2 - офісне приміщення. За цією адресою на нього відкрито відповідний особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та її часткову оплату.

Відповідно до рахунків, наданих відповідачем, заборгованість позивача перед ним за активну електроенергію становить: № 31896010/6/1/ПІ від 15.04.2020 року у розмірі 437, 64 грн; № 31896010/4/1від 11.04.2020 р. у розмірі 298,84 грн; № 31896010/7/1/П1 від 14.05.2020 року у розмірі 341,93 грн; № 31896010/8/1/ПІ від 16.06.2020 року у розмірі 169,16 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами порушення його прав.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності. спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Проте обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Так відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно п. 93 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Єдиним постачальником електричної енергії у м. Києві є ТОВ «Електричні послуги».

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Відповідно до п. 7 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п.п. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ Побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно визначень наведених у ч.47 п.1 Статті 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії" непобутовим споживачем визнається - Фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання, а побутовим споживачем вважається - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) (ч.62 п.1 Статті 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії").

Згідно визначень наведених у положеннях п.1.1.2. ПРРЕЕ, "малий непобутовий споживач - суб`єкт малого підприємництва, електроустановки якого приєднані до системи розподілу електричної енергії номінальною напругою не більше 1 кВ, який купує електричну енергію для власного споживання.

Судом становлено, що позивачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 відносно офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до умов публічної комерційної пропозиції для малих непобутових споживачів «Універсальна» оплата за електричну енергію здійснюється споживачем у формі попередньої оплати остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку, на підставі самостійно отриманого у Постачальника рахунка.

Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до умов п. 4 Комерційної пропозиції до Договору оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, і рахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Враховуючи вищевказане, відповідач, при виставлен рахунків на оплату електричної енергії діяв відповідно до вимог законодавства і не порушив права позивача.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що висновок суду першої інстанці про недоведеність позивачем порушення його прав відповідає обставинам справи та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач неє фізичною особою - підприємцем, а тому використовує електричну енергію для власних потреб в офісному приміщенні, колегія суддів не приймає з огляду на те, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав ні станом на дату подачі позову ні станом на час ухвалення рішення районним судом.

Та обставина, що відповідач виставляє рахунки з попередньою оплатою за невикористану електроенергію не свідчить про порушення прав, оскільки відповідач до ухвалення рішення в даній справі не направляв позивачу вимогу про стягнення будь-якої заборгованості, не звертався також відповідач і з позовом про стягнення заборгованості, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, не може призвести до відновлення таких.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на дату звернення до суду з позовом, права позивача не є порушеними, а тому з огляду на вимоги ст. 15 ЦК України, відповідно до якої захисту підлягає лише порушене право, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що в разі звернення відповідача з позовом про стягнення заборгованості з позивача, обставини правильності нарахування такої наперед, можуть перевірятись в межах розгляду такої справи.

Посилання в суді апеляційної інстанції представника позивача на те, що після ухвалення рішення в даній справі позивач отримав попередження про відключення електричної енергії, в разі не погашення заборгованості, колегія відхиляє, з огляду на те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення, а тому не доводять факту порушення прав позивача на час вирішення справи в районному суді.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 268, 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківськогоо районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна