Справа № 570/2348/20
Номер провадження 2/570/172/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Жуковської С.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Піхоцького А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньов Володимир Олександрович, Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради, Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання недійсним частини пункту 1.4.2. Договору про поділ майна, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за №656, у частині отримання ОСОБА_2 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 , кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності, кожному по 1/2 частині, належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19 червня 2019 року вона та відповідачка уклали Договір про поділ вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який цього ж дня був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 656.

Відповідно до п. 1.4.1. договору ОСОБА_1 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: кухні (№ 1-1) площею 7,1 кв.м., житлової (№1-2) площею 12,2 кв.м., коридору (№ 1-3) площею (№ 1-4) площею 29,0 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; сараю (літера "Б"), сараю (літера "В"), погреба (літера "Г"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №257 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.4.2. договору ОСОБА_2 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв.м., ванни (№ 2-2) площею 7,7 кв.м., кухні (№ 2-3) площею 11,2 кв.м., житлової (№2-4) площею 18,7 кв.м., загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м.; літньої кухні (літера "Б"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №258 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Поділ будинку здійснювався за згодою та на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13 червня 2019 року №3073, виданого комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації".

Під час здійснення фактичного поділу будинку в натурі, нею, ОСОБА_1 , було виявлено помилку, яка була допущена при укладенні вищевказаного договору, а саме на її земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 березня 2009 року, розташований коридор (2-1) площею 7,0 кв.м., який виділений відповідачці. За таких обставин, позивач вважає, що існує помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, що є підставою для визнання недійсним п. 1.4.2. вказаного договору у частині отримання ОСОБА_2 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 , кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час вступного слова позивачка вказала на те, що вона підтримує позовну заяву, просила її задоволити. Поряд з цим, дала пояснення відповідно до яких зазначила, що проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав її бабі. За час життя баба пообіцяла, що весь будинок, окрім двох кімнат, буде належати їй. Дві кімнати баба мала намір віддати сину, а саме батьку відповідачки. Після смерті баби вона успадкувала за заповітом половину будинку, іншу половину будинку успадкував її дядько - батько ОСОБА_4 . Після смерті баби, у вказаному будинку вона проживала сама, користувалася лише тією частиною яку пообіцяла їй баба. Після оформлення права власності на свою частину будинку вона отримала у власність земельну ділянку. При визначенні меж земельної ділянки, під час оформлення відповідної документації працівниками землевпорядної організації, вона самостійно показувала де вони мають проходити. Визначаючи межі земельної ділянки вона виходила із порядку користування земельною ділянкою та частиною будинку, який фактично склався. В 2019 році на вимогу відповідачки та її батьків вона погодилась укласти договір поділу зазначеного будинку. Договір був укладений нею добровільно, без будь-якого примусу. Договір був укладений у нотаріуса. Перед тим як підписати договір, вона його прочитала та погодилась із його змістом.

В подальшому, під час переобладнання відповідачкою своєї частини будинку, вона зрозуміла, що під час укладення договору допустила помилку, оскільки вхід до її частини будинку був через спірний коридор. На даний час їй нема як зайти до власного житла. Також, спірний коридор знаходиться на її земельній ділянці. Допущена помилка стала причиною її звернення до суду з даним позовом.

Представник позивачки повністю підтримала позицію довірительки та, пославшись на обґрунтування викладенні в позовній заяві, просила її задоволити.

Відповідачка, під час вступного слова вказала на те, що позовну вимогу ОСОБА_1 вона не визнає повністю. Поряд з цим, дала пояснення про те, що 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 вона отримала в дарунок від батька. Власником іншої частини вказаного будинку є ОСОБА_5 . В 2019 році вони з позивачкою домовились поділити вказаний будинок. Для цього ними був укладений та нотаріально посвідчений відповідний договір. Приблизно через рік після укладення вказаного договору ОСОБА_5 подала позов в якому зазначає, що спірний коридор під номером 2-1 повинен належати їй. Якби при укладенні договору з п.1.4.2. був би виключений спірний коридор, тобто він був би переданий позивачці або залишений у спільній частковій власності, вона б договір на таких умовах не укладала би.

Представник відповідачки повністю підтримав позицію своєї довірительки, просив у задоволенні позову відмовити та дав пояснення про те, що позовна заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, оскільки позивач не змогла пояснити в чому саме та з приводу яких саме обставин вона помилилась при укладені договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року. Поряд з цим, якщо і була допущена позивачкою будь-яка помилка то лише в зв`язку із власною недбалістю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньов Володимир Олександрович, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи явку представника в судове засідання не забезпечило, директором підприємства подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області, будучи належним чином повідомленою про дату час і місце розгляду справи явку представника в судове засідання не забезпечила, представник сільської ради про причини неявки суд не повідомив.

Будучи допитаною в якості свідка, ОСОБА_6 дала показання про те, що вона є матір`ю відповідачки. Її чоловік і батько відповідачки подарував останній, отриману в спадщину, половину будинку за адресою АДРЕСА_1 . Іншу частину вказаного будинку отримала у спадщину позивачка. Позивачка і відповідачка добровільно за взаємною згодою поділили вказаний будинок відповідно до їх часток. На даний час поміж ними виник спір щодо одного приміщення, а саме коридору.

ОСОБА_7 , будучи допитаним в якості свідка, дав показання про те, що відповідачка є його дочкою. Його дочка і позивачка добровільно за взаємною згодою поділили будинок, який їм належав на праві спільної часткової власності. На даний час поміж ними виник спір щодо одного приміщення, а саме коридору. Вказаний коридор належить його дочці, однак знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що позивачка є його дружиною, а відповідачка є двоюрідною сестрою позивачки. В 2003 році він одружився з ОСОБА_5 і з цього часу проживає з нею. Його дружина не подумавши підписала з відповідачкою договір про поділ майна в натурі. При укладенні вказаного договору його дружина з ним не радилася, правову допомогу не отримувала. В результаті цього, його дружина віддала для ОСОБА_4 свій коридор. Він з дружиною хочуть повернути цей коридор назад.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи допитаними в якості свідків, дали показання про те, що позивачці і відповідачці належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , який вони поділили в натурі. Після поділу будинку у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник спір стосовно коридору, який належить відповідачці, а земельна ділянка під ним належить позивачці.

Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши надані ними докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 367 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

19 червня 2019 року поміж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір про поділ майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожній (а.с. 9). Цього ж дня, даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 656.

Відповідно до змісту вказаного договору: 1/2 частина будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г. 25 листопада 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1401, та право власності на яку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 21 грудня 2005 року за номером запису 128-128 в книзі 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12888449; 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Кутецькою В.В. 08 жовтня 2018 року, та право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 жовтня 2018 року за номером запису про право власності 28274894, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 246.

Пунктом 1.4. договору закріплено, що поділ будинку між сторонами здійснюється за їхньою згодою та на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13 червня 2019 року №3073, виданого комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації".

Відповідно до п. 1.4.1. договору ОСОБА_1 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: кухні (№ 1-1) площею 7,1 кв.м., житлової (№1-2) площею 12,2 кв.м., коридору (№ 1-3) площею (№ 1-4) площею 29,0 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; сараю (літера "Б"), сараю (літера "В"), погреба (літера "Г"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №257 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.4.2. договору ОСОБА_2 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв.м., ванни (№ 2-2) площею 7,7 кв.м., кухні (№ 2-3) площею 11,2 кв.м., житлової (№2-4) площею 18,7 кв.м., загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м.; літньої кухні (літера "Б"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №258 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Як зазначено в позовній заяві та вказує позивачка і її представник в своїх поясненнях, при укладені договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 допустила помилку щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, а саме відповідно до п. 1.4.2. договору вона передала у власність ОСОБА_2 приміщення коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401, яка належить позивачці на праві приватної власності. На момент укладення договору позивачка не знала і не могла знати про дану обставину. Окрім цього, вона не усвідомлювала, що єдиний вхід до її частини житла іде через спірний коридор.

На підтвердження вказаної обставини позивачка надала висновок експерта за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження №9813 від 22 лютого 2021 року, згідно якого на земельній ділянці ОСОБА_1 , кадастровий номер :06:040:0401 площею 0,0619 га, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Шпанів, знаходиться частина об`єкта нерухомого майна житлового будинку, яка, згідно Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 656, належить ОСОБА_2 , а саме: коридор (№ 2-1) площею 7,0 кв.м. (а.с. 129-135).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В силу положень статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Аналізуючи пояснення позивачки, суд приходить до переконання, що її твердження про те, що вона не знала на чиїй земельній ділянці розташований спірний коридор є надуманими. Так, в своїх поясненнях наданих під час вступного слова ОСОБА_1 вказала на те, що під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки кадастровий номер :06:040:0401 площею 0,0619 га, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Шпанів саме вона показувала працівникам, що його виготовляли, де повинні проходити межі її земельної ділянки. Вказані межі визначались нею самостійно згідно фактичного використання землі та частини житлового будинку. Що свідчить про обізнаність позивачки про конфігурацію належної їй земельної ділянки та встановлених її меж, а відповідно розташованого на ній нерухомого майна (його частини).

Окрім цього, маючи сумніви щодо розташування спірного коридору позивачка не позбавлена була можливості звернутись та отримати кваліфіковану консультатцією з цього приводу.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що неправильне сприйняття позивачкою фактичних обставин під час укладення Договору про поділ майна від 19 червня 2019 року, а саме виникнення в результаті його укладення права у відповідачки на частину земельної ділянки, яка належить позивачці і розташована під спірним коридором, та необхідність облаштування окремого входу до належної їй частини будинку було допущене нею в результаті власного недбальства, що не може слугувати підставою визнання договору, в даному випадку частини договору, недійсним. Вказане повністю узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року по справі №6-372цс16.

Поряд з цим, оскільки відповідачка категорично наголошує на тому, що без включення до Договору про поділ майна від 19 червня 2019 року оспорюваної його частини, а саме: п. 1.4.2. у частині отримання нею коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м. вона не уклала б такий договір, дає підстави вважати, що в силу положень ст. 217 ЦК України, зазначена частина договору не може бути визнана недійсною самостійно.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, в розумінні ст.ст. 217, 229 ЦК України, для визнання п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, в частині отримання ОСОБА_2 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньов Володимир Олександрович, Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради, Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання недійсним частини пункту 1.4.2. Договору про поділ майна - задоволити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20 вересня 2021 року.

Суддя Штогун О.С.