Ухвала

16вересня 2021 року

м. Київ

справа № 752/5684/20

провадження № 61-14899ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А.,Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства «Київ-Ресурс» на постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «Київ-ресурс» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та франшизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Приватне підприємство «Київ-Ресурс» (далі - ПП «Київ-Ресурс») звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі -

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), ОСОБА_1 та просило стягнути з

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у примусовому порядку недоплачену суму майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі

5 232 грн 14 коп, а з ОСОБА_1 - франшизу у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року позов ПП «Київ-Ресурс» задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ПП «Київ-Ресурс» страхове відшкодування у розмірі 5 232 грн 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Київ-ресурс» франшизу у розмірі

2 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ПП «Київ-Ресурс» до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції встановив, що дана справа є малозначною.

У вересні 2021 року ПП «Київ-Ресурс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 7 232 грн 14 коп., яка станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

У касаційній скарзі заявник зазначив, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, ПП «Київ-Ресурс» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Київ-Ресурс» на постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «Київ-ресурс» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_1 , третя

особа - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та франшизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров