Справа № 685/332/20
Провадження № 2/685/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю. та

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Теофіпольська селищна рада, про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2020 року адвокат Сторожук Ю.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , заявивши вимогу визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 10 листопада 1995 року на користь ОСОБА_2 .

В позовній заяві зазначено, що позивачка, на підставі заповіту від 30 травня 1996 року, успадкувала майно після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а сама ОСОБА_4 , в свою чергу, вступила у фактичне володіння спадковим майном свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, коли позивачка зайнялася оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 , виявилося, що належне ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) оформила на себе на підставі заповіту від 10 листопада 1995 року, який нібито складений ОСОБА_3 та посвідчений секретарем Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Савчук В.В., на користь відповідача ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний заповіт не відповідає вимогам ст. 541 ЦК УРСР щодо нотаріальної форми, оскільки згідно висновку експерта було встановлено, що підпис в графі «секретар виконкому» у заповіті ОСОБА_3 виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою, наявні ознаки технічної підробки, а саме, попередньої олівцевої підготовки з наступним наведенням.

В ході судового розгляду представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позовних вимог не визнала та зазначила, що встановлення в ході експертизи факту підписання посвідчувального напису на спірному заповіті не секретарем виконкому ОСОБА_5 , а іншою особою, може свідчити лише про те, що в той момент її обов`язки виконувала інша особа, яка і посвідчила заповіт.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР, чинний станом на день посвідчення спірного заповіту, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Заповіт, згідно ст. 541 ЦК УРСР, повинен бути укладений в письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідченим.

Пунктом 1 частини 2 статті 37 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, можуть вчиняти таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів.

Так, згідно даних заповіту, який 10 листопада 1995 року нотаріально посвідчених секретарем виконкому Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Савчук В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18, ОСОБА_3 , що мешкає в с. Малий Лазучин Теофіпольського району Хмельницької області, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що належатиме йому по закону на день смерті заповів ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці 77 років в с. Малий Лазучин Теофіпольського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29 травня 1996 року Великолазучинською сільською Радою народних депутатів.

Згідно наданого позивачем висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 16 січня 2019 року № 1.1-0143:18 підпис в графі «Секретар виконкому» у заповіті ОСОБА_3 від 10 листопада 1995 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. Також експерт зазначив, що в підписі в заповіті ОСОБА_3 наявні ознаки технічної підробки, а саме попередньої олівцевої підготовки з наступним наведенням.

Висновок зроблений в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00000442 від 27 грудня 207 року за фактом підроблення заповітів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

В ході судового розгляду судом за клопотанням сторони позивача було витребувано у відділі поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області копію вищезазначеного висновку, завірену дізнавачем, текст наданого висновку не відрізняється від тексту висновку, наданого позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Крім встановленого в ході проведення почеркознавчої експертизи факту підроблення підпису секретаря виконкому під посвідчувальним написом на заповіті, суд також вважає за необхідне звернути увагу на наступний факт, який також свідчить про виготовлення спірного заповіту не у 1995 році, а значно пізніше.

Так, 12 червня 1997 року набрав чинності Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого система місцевого самоврядування включає, зокрема, сільську, селищну, міську раду.

З дня набрання чинності Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» втратив чинність Закон Української РСР від 07 грудня 1990 року № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування», згідно якого органами місцевого самоврядування були сільські, селищні, міські Ради народних депутатів.

Тобто, до 12 червня 1997 року органом місцевого самоврядування в с. Новоставці Теофіпольського району Хмельницької області була Новоставецька сільська Рада народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області, а після цієї дати Новоставецька сільська рада Теофіпольського району Хмельницької області.

Текст спірного заповіту виготовлений на бланку, виготовленому друкарським способом, до якого за допомогою друкарської машинки у відповідні прочерки були внесені відомості щодо конкретного спадкодавця.

У надрукованій типографським способом частині заповіту внесено наступний текст «Цей заповіт складено в двох примірниках, один з яких зберігається в справах виконавчого комітету (міститься прочерк для внесення назви сільської ради) сільської ради, а другий видається заповідачу (теж міститься прочерк для внесення імені заповідача)». Аналогічним чином вирішено і бланк посвідчувального напису, де також після прочерку для внесення назви сільської ради, секретар виконкому якої посвідчив заповіт, стоїть напис «сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області.

Тобто бланк заповіту, централізовано виготовлений Теофіпольською друкарнею для сільських рад Теофіпольського району, містить назву органу місцевого самоврядування у тому виді, яким він став лише в 1997 році, тобто через півтора року після посвідчення такого заповіту, а саме, «сільською радою», а не «сільською Радою народних депутатів», яким би він мав бути.

При цьому відбиток печатки містить вірну назву органу місцевого самоврядування «Новоставецька сільська Рада народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області».

Більше того, сам бланк заповіту на початку тексту містить прочерки для зазначення села, в якому здійснюється посвідчення, та дати посвідчення. Однак частина дати посвідчення, яка надрукована типографським способом, містить дату посвідчення не характеру для 90-років минулого століття, наприклад «Одна тисяча дев`ятсот дев`яностого», а «двотисячного», після чого стоїть прочерк для написання конкретного року, що свідчить про типографське виготовлення бланку не до 10 листопада 1995 року, а значно пізніше в двотисячних роках ХХІ століття.

Позивачем наданий заповіт ОСОБА_4 від 30 травня 1996 року, теж виготовлений на типографському бланку для сільських рад Теофіпольського району, на якому назва органу місцевого самоврядування відповідає чинним на той час назвам «сільської Ради народних депутатів».

Таким чином, в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт недійсності заповіту ОСОБА_3 від 10 листопада 1995 року через невідповідність вимогам закону, а саме, його нотаріального посвідчення.

В суді знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки спірним заповітом.

Відповідно до «посьвідки про шлюб», виданої 04 липня 1943 року Базалійським районовим Бюро ЗАГС, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Після смерті ОСОБА_3 у фактичне управління та розпорядження його спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 20 грудня 2016 року № 726.

ОСОБА_4 згідно заповіту, посвідченого 30 травня 1996 року секретарем виконкому Великолазучинської сільської Ради народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області, все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла в с. Малий Лазучин Теофіпольського району у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12 липня 1999 року.

Таким чином, спірний заповіт порушує право позивачки на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 48, 59, 541 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 203, 215, 1257, 1301 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 10 листопада 1995 року, посвідчений секретарем Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. (Вісімсот сорок гривень 80 коп.) сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 вересня 2021 року.

Суддя Самойлович А.П.