Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ужгородський районний нотаріальний округ Закарпатської області, приватний нотаріус Резванова Інна Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту - родинних зв`язків, що має юридичне значення, а саме, що вона являється онукою ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сторожниця померла її бабка ОСОБА_2 . У встановленому законом порядку вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем. Зокрема, не підтверджено, що матір`ю її батька є ОСОБА_2 через розбіжність у написанні імені спадкодавця у різних документах.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2021 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, разом з тим подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує, просить їх задоволити.

Заінтересована особа: Ужгородський районний нотаріальний округ Закарпатської області, приватний нотаріус Резванова Інна Дмитрівна, явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сторожниця померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 04.11.2020 виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової Інни Дмитрівни про оформлення спадщини. Однак, при встановленні нотаріусом родинного зв`язку між померлою (спадкодавцем) та її онукою - ОСОБА_1 , було встановлено розбіжність імен спадкодавця в різних документах, у зв`язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою (лист вих.№70/01-16 від 02.08.2021).

Так, згідно свідоцтва про смерть від 04.11.2020 прізвище, ім`я, по-батькові спадкодавця зазначено « ОСОБА_2 », дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження ОСОБА_1 (прізвище після укладення шлюбу- ОСОБА_1 ) у відомостях про батька зазначено - « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є сином спадкодавця - ОСОБА_2 . У Витязі з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження №7 від 16.04.2021 про народження ОСОБА_5 , у відомостях про матір зазначено запис - « ОСОБА_2 ». У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 26.11.1958 в с.Коритняни Ужгородського району, ім`я нареченого зазначено « ОСОБА_7 », 1921 р.н., а ім`я нареченої зазначено « ОСОБА_2 , 1933 р.н., прізвище після укладення шлюбу - « ОСОБА_2 ».

Отже, оскільки у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця зазначено - « ОСОБА_2 », у Витязі з ДРАЦСГ про народження ОСОБА_5 - сина спадкодавця, ім`я матері зазначено « ОСОБА_2 » та у свідоцтві про шлюб спадкодавця її ім`я значиться як « ОСОБА_2 », то існує невідповідність імен померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_2 - бабусі ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95

м.Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей

факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою

годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Заявниця звертається до суду для встановлення фактів, що має юридичне значення, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її бабусею.

Метою встановлення вищевказаного факту є одержання свідоцтва про право на спадщину.

Отже, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 є бабусею заявниці.

Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ужгородський районний нотаріальний округ Закарпатської області, приватний нотаріус Резванова Інна Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сторожниця, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане 04.11.2020 виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, є бабусею ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа:

Ужгородський районний нотаріальний округ Закарпатської області, приватний нотаріус Резванова Інна Дмитрівна, адреса: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Новака, 4, оф.16.

Повний текст рішення складено 20.09.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник