Номер справи 220/1429/21
Номер провадження № 2/220/456/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю серетаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 25.03.2014 р. по 17.01.2021 р. вона проживала однією сім`ю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_2 . Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При сумісному житті з відповідачем їх погляди на життя помінялися, вони перестали розуміти друг друга у зв`язку з чим з січня 2021 р. сторони проживають окремо. Син залишився проживати з нею і з цього часу знаходиться на її утриманні. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в зв`язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення нею повноліття.

Ухвалою від 27.08.2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

13.09.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач пояснив, що позовні вимоги позивача визнає, проте він не згоден з формулюванням позивачкою підстав звернення до суду. В позовній заяві позивачка не вказала розмір свого щомісячного доходу, який значно вищий від його доходу. Позивачка має постійне місце роботи та отримує своєчасно заробітну плату у розмірі не менше 6000 грн. Крім того, після фактичного розірвання шлюбних відносин, позивачка разом з їх дитиною проживає зі своїм батьком, який також працює, отримує щомісячну заробітну плату та допомагає позивачці матеріально. Крім того, мати позивачки з 2015 року працює в Італії, отримує щомісячну заробітну плату та постійно допомагає позивачці матеріально. Тоді як він, на цей час ніде офіційно не працює, існує на випадкові заробітки, та отримує соціальні виплати з Великоновосілківського центру зайнятості у розмірі 1000 грн. на місяць. Згідно ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Проте він не відмовляється платити аліменти на утримання дитини у розмірі, не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він намагався в досудовому порядку врегулювати питання стягнення з нього аліментів шляхом добровільних виплат щомісячно коштів у розмірі 1500 грн. та допомагати дитині матеріально, але позивачка категорично від цього відмовилась.

15.09.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому позивач пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини, не надано. Відповідач, перебуваючи в працездатному віці та стані зобов`язаний працювати та надавати своїй дитині утримання до досягнення нею 18 років, а посилання відповідача на стабільний дохід не повинно звільняти його від цього обов`язку. Посилання відповідача на ст.188 СК України є помилковим, підстави для звільнення його від обов`язку утримувати малолітню дитину відсутні, оскільки в ст.88 СК України йде мова саме про дохід дитини, а не про дохід дідуся та бабусі дитини.

В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. В своїй заяві просить про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач на виклик до суду не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, вважаючи їх законними та обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки про склад сім`ї виданою 01.07.2021 р. № 02-28-03357 Великоновосілківською селищною радою, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідач ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту ч.1 ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 19.08.2021 року.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на ст. 188 СК України, оскільки обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей покладено саме на батьків, а не на інших родичів. Доказів того, що дитина сторін отримує дохід і цей дохід набагато перевищує дохід кожної із сторін і забезпечує повністю її потреби, відповідачем суду не надано. Крім того, суд зауважує, що законом обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладений на обох батьків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв`язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12,13,81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180-182 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2021 року і до його повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина