Ухвала

22 вересня 2021 року

місто Київ

справа № 201/3535/19

провадження № 61-13151ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційна служба Дніпровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у березні 2019 року звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири від 30 квітня 2014 року з тих підстав, що зазначений правочин не відповідав внутрішній волі дарувальника, який не розумів значення своїх дій під час його укладення.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на її незадовільний стан здоров`я, що зумовило нерозуміння змісту правочину та ймовірне ошукування з боку відповідача, оскільки оспорюваний договір дарування підписано сторонами у присутності приватного виконавця, яка його посвідчила, засвідчивши волю дарувальника.

Доводи апеляційної інстанції про те, що відповідач фактично не прийняла як дарунок спірну квартиру, не несе витрати на утримання житлового приміщення, рахунки за комунальні послуги не сплачує, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки наведені обставини не впливають на правомірність укладеного правочину.

Докази на підтвердження тієї обставини, що оскаржуваний договір вчинено під впливом помилки, позивачем не подано як суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_2 03 серпня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2021 року справу № 201/3535/19 призначено судді-доповідачеві Ждановій В. С., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Зайцев А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з метою подання уточненої редакції касаційної скарги, в якій потрібно зазначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Від заявника у вересні 2021 року надійшла уточнена касаційна скарга.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року справу № 201/3535/19 призначено судді-доповідачеві Погрібному С. О., судді, які входять до складу колегії: Олійник А. С., Яремко В. В.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані рішення ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року у справі № 6-69цс14, щодо оцінки обставин справи та встановлення помилки щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між сторонами договору;

- судами першої та апеляційної інстанції не належно досліджено оспорюваний договір дарування квартири, який підписано сторонами та посвідчено приватним нотаріусом за межами нотаріальної контори, втім, усупереч Правилам ведення нотаріального діловодства, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, та додатку № 14 така нотаріальна дія, вчинена за межами нотаріальної контори, не зареєстрована у відповідному журналі;

- судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено та, відповідно, не досліджено, що після вчинення правочину відповідач не прийняла у фактичне володіння спірну квартиру, жодного договору на обслуговування житлового приміщення не укладено, за комунальні послуги відповідачем не сплачується.

Отже, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначені підстави, які згадана у пункті 1 частини другої статті 389 пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки, вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/3535/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційна служба Дніпровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко