Справа № 450/1085/21 Провадження № 2/450/1100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом представника позивачки адвоката Петришина Андрія Михайловича, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору): про стягнення аліментів,

суд постановив таке рішення:

Підстава позову (позиція позивача): невиконання відповідачем батьківських обов`язків, щодо утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що на момент пред`явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Представник позивачки в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Позиція відповідача: позовні вимоги заперечує, зазначає, що виконує свій батьківський обов`язок, перераховує позивачці кошти на утримання дитини в доброльному порядку, посилається на надання позивачем у позовній заяві неправдивої інформації та приховування важливих фактів у справі. В судове засідання 08.09.2021 не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи для вжиття заходів щодо врегулювання спору в позасудовому порядку.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

01.04.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 06.05.2021 року відповідь на запит; 11.05.2021 року ухвала про відкриття провадження; 11.05.2021 року ухвала про витребування доказів; 17.05.2021 року заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи; 21.05.2021 року клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 21.05.2021 року ухвала судового засідання; 25.05.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів; 25.05.2021 року повторне клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 25.05.2021 року клопотання відповідача про вжиття заходів щодо недобросовісних намірів позивачки; 26.05.2021 року відповідь Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області; 26.05.2021 року клопотання відповідача про зміну підсудності та зловживання процесуальними правами; 27.05.2021 року клопотання відповідача про забезпечення права на захист; 27.05.2021 року ухвала судового засідання; 28.05.2021 року повторне клопотання відповідача про забезпечення права на захист; 28.05.2021 року повторне клопотання відповідача про зміну підсудності та зловживання процесуальними правами; 28.05.2021 року повторне клопотання відповідача про вжиття заходів щодо недобросовісних намірів позивачки; 01.06.2021 року відповідь Головного управління ДПС у Закарпатській області; 01.07.2021 року ухвала судового засідання; 08.09.2021 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 12.02.2020 року між ними розірвано.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Вовківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 17.03.2015 року.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком обох сторін. Причому є обов`язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним.

Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обов`язком, який реалізується з метою нормального розвитку дитини.

Згідно довідки № 31281/3-21 від 23.03.2021 року виданої, головою ОСББ ОСОБА_4 , донька позивачки ОСОБА_3 , 2015 року народження, проживає без реєстрації разом з позивачем за адресою по АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.

У надісланих суду письмових поясненнях відповідач проти позову заперечує, посилається на матеріальне утримання дитини в добровільному порядку шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача з січня 2020 по травень 2021 року, та стверджує про надання позивачем неправдивої інформації та приховування важливих фактів у справі. Матеріалами справи підтверджується той факт, що Відповідач не ухилявся від надання Позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки. В справі наявні копії платіжних документів, які підтверджують здійснення ним грошових переказів на користь ОСОБА_1 . В той же час платіжні документи, надані відповідачем, стосовно сплати останнім заборгованості за спожиті комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_2 не стосуються даного позову та не можуть слугувати доказом у даній справі, а тому судом до уваги не беруться.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої доньки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно у примусовому порядку стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки з цих підстав суд не вправі відмовити в задоволені позову про стягнення аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що обов`язок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від доходу батька у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення фізичного та гармонійного розвитку дитини, підтримки його життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Представник позивача звернувся в суд з даним позовом 30 березня 2021 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх. № 4770/21 від 30.03.2021 р.

Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дитини, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки.

Докази того, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти та непрацездатні члени сім`ї, а також докази щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини, відповідачем суду не представлено.

Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитини в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову 30.03.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 150, 180-185,191-192 СК України, ст.ст.12,81,133,141,258-259,263-265,273-275,351-355,430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов представника позивачки адвоката Петришина Андрія Михайловича, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову 30.03.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , фактичне місце перебування та проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 17.09.2021 року.

СуддяД. А. Кукса