ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7030/21 Справа № 201/2707/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Павлоградський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Правобережна окружна прокуратура м.Дніпра, про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини.

12 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року виключено запис про ОСОБА_2 , як батька, з актового запису про народження ОСОБА_3 та припинено стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року провадження по справі закрито.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила вищевказану ухвалу скасувати, направити матеріали справи до суду першої інстанції на розгляд справи в загальному позовному провадженні на стадію підготовчого засідання по вирішенню питання щодо розгляду клопотання про направлення судового доручення в порядку статті 498 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави для закриття провадження по справі відсутні, оскільки незважаючи на наявність рішення про виключення ОСОБА_2 , як батька, з актового запису про народження дитини, вказаний актовий запис не анульований, рішення суду про стягнення аліментів є чинним, виконавчий лист про стягнення аліментів не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що виключення відповідача з актового запису про батьківство не є підставою для звільнення його від сплати аліментів за період до ухвалення відповідного рішення, що свідчить про наявність спору між сторонами.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року, яке залишено в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, виключено запис про батьківство ОСОБА_2 та припинено стягнення з нього аліментів на утримання дитини, тобто встановлено, що він не є батьком дитини ОСОБА_4 , обов`язок по сплаті аліментів на її утримання, як і стягненні інших нарахувань, у нього не виникає, тому він не може бути відповідачем у даній справі. Вважає, що виключення актового запису про батьківство не тільки припиняє подальше стягнення аліментів, а й звільняє від стягнення вже наявної заборгованості по аліментним платежам, що свідчить про відсутність предмета спору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2009 року по справі №2-8769/09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 серпня 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

На виконання рішення суду 24 січня 2011 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист №2-8769/2009 р. (а.с.15-16), який був звернутий до примусового виконання до Павлоградського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року по справі №201/6658/18 виключено запис про ОСОБА_2 , як батька, з актового запису №1146 від 16 вересня 2008 року про народження ОСОБА_4 (ім`я до внесення виправлення імені дитини в актовому записі про народження №1146 від 16 вересня 2008 року - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 (ім`я після внесення виправлення імені дитини в актовому записі №1146 від 16 вересня 2008 року, вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - стало ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2009 року по справі №2-8769/09 (а.с.112-114).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року залишено без змін (а.с.145-147).

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з відсутності предмета спору, оскільки відповідач не є батьком дитини і його обов`язок щодо виплати аліментів, які стягувалися відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2009 року по справі №2-8769/09, припинений за рішенням суду про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до змісту статті 180 СК України зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки.

Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Отже, факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

Вищевказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Щодо вирішення спірних зобов`язань, зокрема з приводу стягнення аліментів на утримання дитини після скасування відповідного актового запису про батьківство, сімейне законодавство передбачає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів N3 від 15 травня 2006 року вбачається, що задоволення судом позовних вимог про виключення відомостей про батька або матері з актового запису про народження цієї дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Крім того, згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 21 липня 2021 року, справа №477/1165/20, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Такою обставиною, Верховний Суд у своїй постанові від 21 липня 2021 року, справа №477/1165/20, зокрема, визнав виключення запису про батьківство, зазначивши: що виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, а також складеної на її основі практики Верховного Суду вбачається, що виключення запису про батьківство позивача має своїм наслідком саме припинення обов`язку утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько, з моменту винесення судом відповідного рішення.

При цьому, питання щодо вже стягнутих аліментів на утримання дитини, зокрема в разі наявності заборгованості із їх сплати, вирішується в судовому порядку, шляхом звернення платника аліментів до суду з відповідним позовом про звільнення від сплати заборгованості або з заявою про перегляд судового рішення про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, що саме по собі свідчить про існування спору щодо наявності або відсутності підстав для стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період коли він ще був записаний батьком дитини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності предмета спору є передчасним, а ухвала суду про закриття провадження із цієї підстави винесеною із порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню із направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо суд першої інстанції вважатиме заявлений позивачем позов безпідставним або необґрунтованим, суд має право відмовити у його задоволенні.

В той же час, вимога апелянта про направлення справи для вирішення питання щодо розгляду клопотання про направлення судового доручення в порядку статті 498 ЦПК України, задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на вимогах Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.