Справа № 274/3308/20
Провадження № 2/0274/367/21
Рішення

Іменем України

09.09.2021 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хмельницький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька , -

В с т а н о в и в :

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов"язати Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) внести зміни до актового запису № 01, виданого Виконавчим комітетом Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 08.01.2014 року, вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , виключивши відомості про ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 з 2013 року по 2014 рік проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від державної реєстрації шлюбу відповідач відмовився, тому вони лише мали церковний шлюб. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька ОСОБА_3 . Після народження дитини відповідач також відмовився вносити відомості про своє батьківство до свідоцтва про народження дитини. В жовтні 2014 року відповідач залишив її та дитину і з тих пір не цікавиться життям дитини та заперечує своє батьківство відносно доньки ОСОБА_5 . На її постійні звернення до відповідача про добровільне визнання батьківства останній категорично відмовляється від вчинення зазначеної дії, тому вона вимушена була звертатися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 08.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження ( а.с. 48-49).

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.

25.05.2021 року ухвалою суду замінено неналежну третю особу Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) на належну третю особу - Хмельницький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ( а.с.97-98).

На судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вказала, що коли їй було 16 років вона почала зустрічатися з відповідачем, завагітніла від нього, однак його батьки були проти офіційної реєстрації шлюбу, тому вони лише взяли церковний шлюб. Після народження дитини ОСОБА_6 не хотів щоб в свідоцтві про народження дитини його зазначали батьком, оскільки вона буде рахуватися матір"ю одиначкою та отримувати кошти від держави. З жовтня 2014 року вони з відповідачем перестали спільно проживати, і з того часу він не бачив дитину, не цікавився нею, лише декілька разів поповнював її картку коштами на незначну суму. Вказала, що у неї немає жодного сумніву щодо батьківства відповідача та він певний час не заперечував походження дитини. На теперішній час місцезнаходження відповідача їй невідоме. Визнання батьківства їй необхідно для того, щоб в подальшому стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, оскільки їй самій важко матеріально утримувати дочку.

Відповідач на судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому порядку ( шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області) про причини неявки суд не повідомив, з огляду на що, за наявної згоди позивачки щодо ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести розгляд у заочному порядку та ухвалити рішення на підставі наявних доказів.

Від представника третьої особи- Хмельницького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, викладені нею у позові доводи, дослідивши письмові докази, а також допитавши свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про шлюб, 04.08.2013 року в Свято - Троїцькому храмі м. Хмільник було проведено обряд вінчання між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ( а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина ОСОБА_3 , що вбачається з актового запису № 01 від 08.01.2014 року зробленого Виконавчим комітетом Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08.01.2014 року), відповідно до якого матір`ю дитини зазначена позивачка ОСОБА_8 , а відомості про батька зазначені зі слів матері у відповідності до частини першої статті 135 СК України, а саме, прізвище ОСОБА_9 , по батькові ОСОБА_10 . Це також вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із заявленням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 04 лютого 2021 року ( а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 23.06.2018 року, серії НОМЕР_2 , 23.06.2018 року в Бердичівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстрували шлюб ОСОБА_11 1993 р.н. та ОСОБА_8 , 1996 р.н. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_12 " ( а.с.24).

Допитана на судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ( тітка позивачки) суду пояснила, що позивачка її рідна племінниця, завагітніла вона від відповідача будучи неповнолітньою в 16 років. Батьки ОСОБА_10 не давали згоду на його одруження, тому було вирішено, що вони повінчаються та їм зроблять весілля без реєстрації шлюбу. Відповідач не заперечував своє батьківство відносно дівчинки, говорив, що буде виховувати дитину. Після вінчання позивачка та відповідач деякий час проживали спільно у її батьків, але батьки ОСОБА_10 постійно втручалися у їх відносини, тому вони і розійшлися. На даний час відповідач дитині не допомагає, не хоче визнавати своє батьківство відносно неї в добровільному порядку.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є хрещеною дівчинки ОСОБА_15 . З позивачкою вона знайома з 2012 року, вони навчалися разом в м. Бердичеві в медичному коледжі, відповідач ОСОБА_16 теж навчався в коледжі, там вони з позивачкою і познайомилися, і почали зустрічатися. Про вагітність позивачки вона дізналася від неї особисто в 2013 році, остання їй повідомила, що вагітна від ОСОБА_2 . Оскільки батьки відповідача не хотіли щоб шлюб був офіційно зареєстрований, тому вони лише обвінчалися і було весілля в м. Хмільнику. На весіллі вона була і також вона хрестила дитину ОСОБА_17 , є її хрещеною матір"ю. Спочатку ОСОБА_16 визнавав своє батьківство відносно дитини, однак в подальшому перестав цікавитися дитиною, взагалі нею не опікується, не допомагає. Вона бачила його в м. Хмільнику, однак з ним не спілкується.

Свідок ОСОБА_18 ( двоюрідна сестра позивачки) суду пояснила, що знайома з відповідачем ОСОБА_2 ще з тих пір як він навчався в м. Бердичеві в медичному коледжі, де навчалася і позивачка. Вони зустрічалися, а в подальшому позивачка завагітніла від ОСОБА_10 . Було неофіційне весілля, лише вінчання. Після вінчання та весілля сторони проживали деякий час разом у батьків позивачки, там народилася і їх дитина - ОСОБА_19 , в 2013 році. Відповідач говорив, що він є батьком дівчинки, опікувався нею, однак після того як позивачка та відповідач перестали проживати спільно він не визнає своє батьківство відносно дитини, матеріально їй не допомагає.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року у справі призначено судову молекулярну - генетичну експертизу з метою встановлення дослідним шляхом чи являється ОСОБА_2 , 1994 р.н. біологічним батьком ОСОБА_3 , 2013 р.н. ( а.с. 77-78).

Відповідач ОСОБА_2 двічі повідомлявся судом про необхідність з"явитися до Вінницького НДЕКЦ МВС України для відбору експериментальних зразків ( а.с. 83,89). Однак відповідач ОСОБА_2 , ухилився від явки до Вінницького НДЕКЦ МВС України для проведення призначеної судом експертизи.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, встановлені судом обставини суд визнає достатніми для визнання факту батьківства відповідача по відношенню до дитини, а отже для задоволення позову.

Із досліджених доказів вбачається, що під час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю, відповідач піклувався дитиною, відомості про батьківство дитини внесені до актового запису про народження зі слів матері.

Суд також враховує психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати в розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь останньої.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81,141, 258-261, 263-265, 273, 280-282,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хмельницький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка, Чаплинського району, Херсонської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки село Будків, Хмільницького району, Вінницької області.

Хмельницькому міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) внести зміни до актового запису № 01 від 08 січня 2014року, складеного Виконавчим комітетом Великомитницьткої сільської ради Хмільницького району Вінницької області про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши в графі "батько" - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Чаплинка, Чаплинського району, Херсонської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2021 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко