УХВАЛА

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 522/15821/16-ц

провадження № 61-14844ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на постанову Одеського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій з урахуванням уточнень просили суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 76 352,72 грн і моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 76 532,72 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2021 року вирішено питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 - 3 000 грн витрат на правничу допомогу.

03 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.

Так, у справі заявлена ціна позову у розмірі 91 352,72 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270*100=227 000).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Проте, таких доводів касаційна скарга не містить, а судом не встановлено таких обставин.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на постанову Одеського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 -про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук