Провадження №2/5222708/21
УХВАЛА

16 вересня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Домусчі Л.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб на боці відповідачів без самостійних вимог щодо предмету спору Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Анатолій Вікторович, про визнання недійними свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, визначення частки, припинення права власності на частку квартири, стягнення грошової компенсації за частку, визнання права приватної власності, витребування частки шляхом звільнення та виселення, анулювання (скасування) реєстрації права власності, вселення, стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Домусчі Л.В. перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Анатолія Вікторовича про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору дарування недійсним, визнання права власності на спадкове майно, анулювання реєстрації права власності, припинення права на частку в спільному майні та усунення перешкод у користуванні майном.

До суду 15.09.2021 року надійшла заява представника відповідача адв. ОСОБА_2 , згідно якої заявив відвід головуючому судді Домусчі Л.В. з правової підстави п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

При цьому подану заяву мотивував тим, що у нього існують розумні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді щодо відповідача ОСОБА_1 , що суддя у змові з прозивачем проти нього, представником заявника вказані наступні обставини для таких сумнівів:

-21.02.2018 року ним було заявлено відвід секретарю суду та 27.02.2018 року заявлено відвід судді, при цьому не розглянувши дану заяву головуюча суддя 02.03.2018 року без повідомлення сторін вирішила питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у рамках справи №463/115/17. При цьому, 07 квітня 2020 року Одеським апеляційним судом у справі №463/115/17 була ухвалена постанова, згідно якої ухвалу суду від 02.03.2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду було скасовано та саму ухвалу визнано незаконною;

-Представник заявника до обставин, які викликають сумнів щодо головуючої судді, відносить незрозумілість причини неявки судді в судове засідання 27.02.2018 року о 11 год. 40 хв.; не зрозумілість причин не розгляду заяву відводу судді та секретаря;

-Розгляд заяви 02.03.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у рамках справи №463/115/17 за його відсутності, вважає, що такі дії судді були направленні на обмеження його прав;

Вважає, що дані обставини свідчать про негативне ставлення судді Домусчі Л.В. до відповідача ОСОБА_1 , є зневагою до його особистих матеріальних та процесуальних прав, що вже виключає її неупередженість та об`єктивність як судді при розгляді даної справи, так і будь-якої іншої справи за участі ОСОБА_1 ..

Посилався, що вказані дії судді свідчать про її змову проти ОСОБА_1 , яка підтверджується повторюваністю нескінчених навмисних порушень саме відносно відповідача, саме необ`єктивністю головуючої судді за розглядом справи №522/15568/14-ц, №463/115/17 чи то №522/24645/15-ц.

Вказував, що фактично всі позовні вимоги ОСОБА_3 по даній справі зводяться до позбавлення ОСОБА_1 права власності на єдине житло виключно на підставі судового рішення, ухваленого суддею по справі №522/15568/14-ц, яке було ухвалено суддею за відсутності ОСОБА_1 та за наявності її заінтересованості. У цій же справі, на думку заявника, також присутні заінтересованість судді і остання навмисно не залучає до участі у справі інших зареєстрованих мешканців квартири, зокрема неповнолітню дитини ОСОБА_5 .. Вказане на думку заявника є порушенням діючих положень процесуального законодавства.

Посилався на те, що розгляд даної справи неминуче призведе до порушень прав неповнолітньої дитини, при цьому головуючим суддею при розгляді даної справи не виконуються вимоги закону щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи органу опіки та піклування, що також на думку заявника свідчить про необ`єктивність судді.

Таким чином, на думку представника ОСОБА_2 , свідоме повторюване невиконання суддею Домусчі Л.В. приписів закону щодо захисту прав сторонніх осіб, зокрема дитини, органу опіки та піклування, які навмисно не залучаються до участі у справі, є підставами для її відводу та створюють розумні сумніви в її неупередженості та необ`єктивності.

Вважає, що нелегітимні вчинки судді спрямовані тільки на бажаний нею та ОСОБА_3 результат у швидкому заволодінні квартирою без огляді на права інших осіб.

За викладеного, просив:

-передати дану заяву на авторозподіл, що відвести головуючу суддю Домусчі Л.В. від розгляду даної справи;

-не допустити розгляд питання з відводу судді Домусчі Л.В. суддею Науменко А.В., який за посиланням заявника своєю необ`єктивною участю в іншому розгляді відводу, заявленого цьому ж судді Домусчі Л.В. по цій справі раніше із інших підстав, своєю невмотивованою ухвалою від 22.03.2018 року унеможливив за процесуальними нормами та людською мораллю розгляд заявленого зараз відводу за цією заявою за новими підставами;

-розглянути заяву про відвід судді визначеним випадковим складом, відмінним від самої судді Домусчі Л.В. та судді Науменко А.В.;

-постановити ухвалу, згідно якої нарешті здійснити відвід судді;

У відповідності до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За викладеного, зважаючи на положення ст. 40 ЦПК України, а також те, що наступне судове засіданні по даній справі призначено на 28.10.2021 року, дана заява подана 15.09.2021 року, остання підлягає первісному розгляду суддею Домусчі Л.В..

Виключення ж судді Домусчі Л.В. та судді Науменко А.В. при авторозподілу даної заяви буде порушенням діючого ЦПК України, а також вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене 26.11.2010р. № 30 рішенням Ради суддів України., а також Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затв. наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814.

У відповідності до ч.7-10 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Суд не вбачає підстав для виклику учасників справи з приводу розгляду даної заяви.

Матеріали заяви були передані судді 16.09.2021 року.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву представника відповідача про відвід, вважає, що остання необґрунтована та немає об`єктивного підґрунтя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За умовами ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на вищевикладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вбачає, що дійсно у провадженні судді Домусчі Л.В. перебувала цивільна справа №522/15568/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору-Перша Одеська нотаріальна контора про поновлення строку і про надання додаткового строку для прийняття спадщини, за розглядом якої 19.03.2015 року було постановлено відповідне рішення про задоволення позовних вимог.

Вказане рішення суду від 19.03.2015 року було оскаржено адв. ОСОБА_1 ОСОБА_2 та станом на сьогоднішній день справа перебуває на розгляду суду апеляційної інстанції.

Також головуючою суддею Домусчі Л.В. було розглянуто подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 (справа №463/115/17) та 02.03.2018 року було постановлено ухвалу про задоволення подання.

Вказана ухвала суду від 02.03.2018 року була оскаржена ОСОБА_1 та постановою Одеського апеляційного суду від 07.04.2020 року скасована.

Між тим, прийняття суддею відповідних процесуальних документів та вчинення інших процесуальних дій під час розгляду інших справ не є підставою для відводу судді та не можуть оціночно визначатись як сумніви у її об`єктивності та упередженості при розгляді цивільної справи, а можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

У свою чергу, суд вбачає, що ОСОБА_1 , його представник. скористувався своїми процесуальними правами та оскаржив відповідні рішення суду у зв`язку з незгодою з ними.

При цьому, дії судді у рамках інших цивільних справ, не свідчать про її упередженість та необ`єктивність та не є підставами для відводу у рамках даної справи.

Також суд не приймає до уваги посилання на те, що суддею не були розглянуті відводи від 21.02.2018 року, оскільки це спростовується самим заявником у подальшому за змістом даної заяви та наявними у матеріалах справи ухвалами від 21.03.2018 року.

Інші посилання представника відповідача щодо наявності змови головуючого судді, її заінтересованості в заволодінні квартири, негативного відношення до ОСОБА_1 суд вважає надуманими, безпідставними та нічим не підтвердженими.

Крім того заява про залучення до участі у справі неповнолітньої ОСОБА_5 та інших суд розглянув у встановленому законом порядку.

Належних та допустимих доказів про суб`єктивну упередженість судді заявник не надав. Особиста безсторонність суддів не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Таким чином, заява адвоката Попескул О.Ф. в інтересах ОСОБА_1 про відвід суддів не містить визначених законом підстав для відводу суддів. Жодними доказами не підтверджуються існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів. Тому, вказані у заяві доводи не є підставами для задоволення відводу.

Таким чином, оскільки заявник не надав доказів на підтвердження доводів заяви, які б свідчили про наявність об`єктивних, дійсних обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, посилання заявника не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, зводяться до припущень та є безпідставними, вважаю необхідним відмовити в задоволені заяви адвоката Попескул О.Ф. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Домусчі Л.В..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40, п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Домусчі Л.В. необґрунтованою.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб на боці відповідачів без самостійних вимог щодо предмету спору Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Анатолій Вікторович, про визнання недійними свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, визначення частки, припинення права власності на частку квартири, стягнення грошової компенсації за частку, визнання права приватної власності, витребування частки шляхом звільнення та виселення, анулювання (скасування) реєстрації права власності, вселення, стягнення судових витрат, зупинити до вирішення питання про відвід.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.09.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі