Справа № 202/2625/21
Провадження № 2-др/202/25/21
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
16 вересня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Ісаєвої Д.А.
за участю секретаря судового засідання Весненка І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті, -
Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 25 травня 2020 року у сумі 8000 доларів США.
Представник позивача в судових дебатах заявив клопотання про те, що ним буде подано заяву про відшкодування стороною відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги.
Як вбачається з рішення суду, в останньому не було вирішено питання щодо витрат на правову допомогу, а тому виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині.
У судове засідання учасники процесу не з`явились.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось.
Дослідивши вказану заяву, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати.
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Під час розгляду справи у судовому засіданні 02.09.2021 року представником позивача було повідомлено про подання протягом встановленого строку заяви про ухвалення додаткового рішення та відповідних доказів, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання (а.с. 41-42).
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
- договором про надання правової допомоги №1 від 22.04.2021 року, який укладено між Адвокатським бюро "Адвокатське бюро Валерія Гейка" та позивачем (далі договір) (а.с.55);
- детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення 7ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (а.с.58);
- актом про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (а.с.56);
- рахунком №02/09/2021 від 02.09.2021 року (а.с.57).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту оплати витрат на правову допомогу (квитанцій, чеків, інших розрахункових документів, тощо), а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 83, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.А.Ісаєва