Справа № 169/351/21
Провадження № 2/169/333/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю

секретаря судового засідання Гаврилюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 7 червня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір №SAMDN2563 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1960 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.83% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 30 листопада 2020 року виникла заборгованість в розмірі 10882.39 доларів США, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності від 31 серпня 2021 року, в яких просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском цього строку, посилаючись на те, що останній платіж на погашення кредиту за вказаним договором вона здійснила 23 червня 2009 року, після чого у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, строк дії картки, що відповідає строку кредитування, закінчився у червні 2011 року, однак із позовом до суду Банк звернувся лише у травні 2021 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності (а. с. 103-108, 142-143).

Позивач у відповіді на відзив вказав, що строк позовної давності не пропущений, посилаючись на те, що договір продовжує свою дію, оскільки відповідно до пункту 9.4 договору обов`язки сторін по цьому договору припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов`язань (а. с. 133-135).

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом із позовом подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати без його участі (а. с. 1).

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду були належним чином повідомлені (а. с. 116), про причини неяки суд не повідомляли, клопотань не подавали.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).

Судом встановлено, що 7 червня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір №SAMDN2563 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (а. с. 25, 125, далі Договір), згідно з яким Банк відкрив відповідачу картковий рахунок, видав платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт у розмірі 1960 доларів США та визначив базову відсоткову ставку за кредитним лімітом в розмірі 1.83% на місяць.

Також сторони у Договорі погодили, що дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, а погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованими процентами здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від залишку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу місяць, наступний за звітним.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору визначено, що термін дії договору співпадає з терміном дії, який вказаний на лицьовій стороні картки, а обов`язки сторін по цьому договору припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов`язань.

На виконання умов Договору відповідачу 7 червня 2005 року було видано картку № НОМЕР_1 , термін дії якої встановлено до червня 2011 року (а. с. 22).

На картку відповідача 17 червня 2005 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1960 доларів США, який 28 липня 2007 року було збільшено до 2000 доларів США, 23 грудня 2008 року до 2100 доларів США, а 13 січня 2009 року зменшено до 1990 доларів США, 17 січня 2009 року до 1980 доларів США.

7 листопада 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 гривень (а. с. 21).

Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав.

Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по належному відповідачу картковому рахунку (а. с. 17-20).

Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 30 листопада 2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 10882.39 доларів США, яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1977.49 доларів США та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 8904.90 доларів США, що нараховані Банком за період з 18 липня 2005 року по 31 травня 2019 року (а. с. 8-16).

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У правовідносинах, що виникли між сторонами, права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Виходячи з того, що відповідно до довідки Банку (а. с. 22) відповідачу 7 червня 2005 року було видано картку № НОМЕР_1 , термін дії якої встановлено до червня 2011 року, що, в свою чергу, є кінцевим строком дії кредитного договору, то вимоги Банку про стягнення процентів, нарахованих після 30 червня 2011 року (закінчення строку кредитування), є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі висновки узгоджуються з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, Верховного Суду у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 202/25349/13.

Між тим, під час судового розгляду цієї справи відповідач подала заяву від 31 серпня 2021 року про застосування строку позовної давності до позовних вимог Банку (а. с. 142-143).

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134)).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 1 липня 2011 року по 31 травня 2019 року включно в розмірі 6933.63 доларів США (8904.90 доларів США 1971.27 доларів США, що нараховані станом на 30 червня 2011 року), за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог в цій частині.

Позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 1977.49 доларів США та процентів за користування кредитом, нарахованих під час строку дії Договору у розмірі 1971.27 доларів США (з 18 липня 2005 року по 30 червня 2011 року включно), є підставними, оскільки відповідач фактично отримала та використовувала кошти, надані Банком на кредитну картку в межах кредитного ліміту, що й було предметом укладеного між сторонами Договору, однак не повернула їх, а розмір і порядок сплати процентів узгоджений сторонами у Договорі.

Проте, позовні вимоги Банку в цій частині не підлягають до задоволення у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої відповідач подала заяву від 31 серпня 2021 року.

Так, згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, а згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14 та від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Договору №SAMDN2563 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (а. с. 125), укладеного між сторонами у цій справі, дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, якщо інше не зазначено в цьому договорі. Пунктом 9.3 договору визначено, що термін дії Договору співпадає з терміном дії, який вказаний на лицьовій стороні картки.

Відповідно до довідки Банку (а. с. 22) відповідачу 7 червня 2005 року було видано картку № НОМЕР_1 , термін дії якої встановлено до червня 2011 року.

Умови та Правила надання банківських послуг відповідач не підписувала, а, отримавши в кредит грошові кошти на картковий рахунок, зобов`язалася сплачувати його щомісячними платежами у розмірі 7% від залишку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу місяць, наступний за звітним.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Банком, останній платіж по картці відповідач здійснила 23 червня 2009 року, а до суду позивач звернувся лише у травні 2021 року, тобто, майже через 12 років.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження узгодження сторонами збільшеної позовної давності, зупинення чи переривання перебігу позовної давності у матеріалах справи відсутні і позивачем суду таких надано не було під час розгляду справи.

Доводи позивача про те, що строк позовної давності не пропущений, Договір продовжує свою дію, а відповідно до пункту 9.4 Договору обов`язки сторін по цьому договору припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов`язань, суд не приймає до уваги, оскільки, як було зазначено вище, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), що співпадає із днем закінчення строку (терміну) дії Договору у цій справі.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову Банку в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 1977.49 доларів США та процентів за користування кредитом у розмірі 1971.27 доларів США (з 18 липня 2005 року по 30 червня 2011 року включно) у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої відповідач подала відповідну заяву.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати у цій справі (судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви) покладаються на позивача.

На підставі викладеного, статей 15, 16, 204, 207, 257, 261, 526, 530, 610, 629, 1048, 1054 ЦК України та керуючись статями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса місця знаходження: вулиця Набережна Перемоги, 50, місто Дніпро, .

Представник позивача: Безменко Микита Євгенович, адреса місця знаходження: вулиця Набережна Перемоги, 50, місто Дніпро, паспорт серії НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий