КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/82410632/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/6722/16-ц

09 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту ; 030.29-50/342-К від 07.05.2008 року у розмірі 65 301,50 доларів США, що еквівалентно 1 635 423,63 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 531,35 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду задоволено. Позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, АТ «Альфа-Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу позивач обгрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що позивач вважає, що суд не мав правових підстав для застосування положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України при вирішенні питання про залишення позову без розгляду в даній справі, оскільки разом із позовною заявою до суду було направлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача в усіх судових інстанціях. Крім того, як зазначає суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, в матеріалах справи чимало заяв представника позивача про розгляд справи в його відсутність. Таким чином, позивач скористався своїм правом на розгляд справи за його відсутності, що не було враховано судом.

Вказував на те, що оскаржувана ухвала не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Звертав увагу суду на те, що про судові засідання, призначені на 10 жовтня 23 листопада 2020 року, 5 січня, 3лютого та 9 березня 2021 року АТ «Альфа-Банк» у встановленому порядку не був повідомлений, оскільки судова повістка не вручалася.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила залишити ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а наведені апелянтом доводи жодним чином не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду.

В судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» адвокат Сидорова Ю.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2016 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

14 грудня 2016 року до суду надійшла заява, в якій представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив розглянути справу за наявними матеріалами справи без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги.

В подальшому від представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» до суду неодноразово надходили заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, при цьому представник позивача в деякі судові засідання з'являвся.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року залучено АТ «Альфа-Банк» в якості позивача замість АТ «Укрсоцбанк» у цивільній справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

16 жовтня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 04 січня 2021 року до суду надійшли заяви від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

В судовому засіданні 23 листопада 2020 року судом визнано явку представника позивача обов`язковоюта оголошено перерву до 05 січня 2021 року.

04 січня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

05 січня 2021 року в судовому засіданні було відкладено розгляд справи до 03 лютого 2021 року.

06 січня 2021 року представнику позивача було направлено смс-повідомлення про виклик в судове засідання на 03.02.2021 року.

03 лютого 2021 року представник позивача в судове засідання не з'явився.

04 лютого2021 року представнику позивача було направлено смс-повідомлення про виклик в судове засідання на 09.03.2021 року.

В судове засідання, призначене на 09.03.2021 року представник позивача не з'явився. Судом постановлена ухвала про залишення позову без розгляду з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, явка якого визнана судом обов`язковою, повторно не з'явився в судове засідання, нез`явлення представника позивача у судове засідання та ухилення від виконання покладеного на нього процесуального обов`язку щодо надання документів об`єктивно перешкоджає розгляду цивільної справ, чергові неодноразові відкладення розгляду цивільної справи призведуть лише до затягування вирішення спору на невизначений строк, тому у такий спосіб буде невиправдано порушене право відповідача на справедливий суд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача АТ «Альфа-Банк» був повідомлений про судові засідання призначені на 19 жовтня 2020 року, 23 листопада 2020 року , 05 січня 2021 року, 03 лютого 2021 року, 09 березня 2021 року однак у вказані засідання представник позивача не з'явився.

При цьому, 16 жовтня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 04 січня 2021 року до суду надійшли заяви від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

Враховуючи, що від представника позивача, явка якого була визнана обов`язковою, неодноразово надходили заяви про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що неявка представника позивача перешкоджає розгляду справи, враховуючи наявність спору між сторонами, та те, що це суперечитиме рівності сторін та можуть бути порушені права сторін, а також не буде можливості повно та всебічно розглянути справу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд не зазначив в чому саме полягає неможливість розгляду справи за відсутності представника позивача, враховуючи, що він надавав пояснення під час розгляду справи в судовому засіданні, в матеріалах справи, зокрема, наявний розрахунок заборгованості, договір кредиту та додатки до нього, виписки з рахунку. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2021 року.

Головуючий: Судді: