Справа № 194/756/21
Номер провадження № 2/194/288/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду позовною заявою до відповідачів про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 вони мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2011 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 01.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, позивач вказує, що від шлюбу з ОСОБА_4 вони мають спільну дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2017 року і до повноліття дитини.

Позивач зазначає, що на даний час з нього здійснюється примусове стягнення аліментів на користь відповідачів в загальному розмірі 1/2 частини (50%) його доходу. На час стягнення аліментів він працював на посаді гірника підземного у структурному підрозділі шахта «Західно-Донбаська» ВАТ «Павлоградвугілля», отримував постійний високий дохід, який дозволяв і сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, і забезпечувати власні потреби в повному обсязі. У зв`язку із цим при розгляді справ про стягнення з нього аліментів на користь відповідачів на утримання дітей він і не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на кожну дитину, про що і зазначено у судових рішеннях. Однак, 15.01.2021 року його було звільнено з займаної посади за станом здоров`я у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, позивач вказує, що на даний час він вже не має можливості працювати на цій же посаді, перебуває на обліку в Тернівській міській філії Дніпропетровського обласного Державного центру зайнятості і отримує соціальну допомогу по безробіттю. Його доходи значно зменшились і не дозволяють сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та забезпечувати власні потреби в повному обсязі.

Також, ст. 183 СК України, передбачено стягнення аліментів на утримання двох дітей в єдиній частці в розмірі 1/3 частини доходів платника аліментів.

Отже, після ухвалення зазначених вище рішень суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідачів, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я змінився його матеріальний стан і він не має змоги сплачувати на користь відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця на кожну дитину.

У зв`язку з чим, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2011 року на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 01 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з нього на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Відкликати з виконання виконавчий лист, виданий Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 01.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року на користь ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з 13.03.2017 року і до повноліття дитини. Стягувати з нього на користь відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Відкликати з виконання виконавчий лист, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 01.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

26.07.2021 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду відзив, з доказами надсилання його позивачу та відповідачу ОСОБА_3 , в якому просила відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. В обґрунтування відзиву ОСОБА_4 посилається на те, що нею не спростовується той факт, що з відповідачем у неї є спільна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі № 194/222/17 стягуються аліменти з позивача у розмірі 1/4 частини його доходів. Вона не вважає зміну матеріального становища платника аліментів як підставу для зменшення аліментів оскільки позивачем наводиться доказ того, що останній працював на посаді гірника підземного у ВСП шахта «Західно-Донбаська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та отримував постійний високий дохід, як зазначено у позові, який дозволяв йому і сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі і забезпечувати власні потребу в повному обсязі. Однак вона жодного разу аліментів з його заробітної плати не отримувала. Також, відповідач вказує, що їй відомо, що на даний час позивач отримує ще і пенсію у зв`язку із встановленою йому групою інвалідності, розмір якої їй не відомий. Крім того, їй відомі, що позивач отримує дохід від страхової компанії. Позивач у позовній заяві не наводить зміни свого матеріального становища, оскільки надав до суду лише довідку про отримані ним суми в центрі зайнятості, без надання доказів отримання ще й пенсії.

Також, відповідач зазначає, що відповідно до наданої позивачем копії трудової книжки та довідки з центру зайнятості про отримані ним кошти, останній звільнився з місця роботи 16.02.2021 року та отримує виплати з центру зайнятості з лютого 2021 року. Позовна ж заява про зменшення розміру аліментів подана позивачем до суду 20.05.2021 року. Таким чином, з моменту звільнення по день подання позову ОСОБА_1 , отримуючи на його думку менший дохід, мав можливість утримувати як себе так і своїх малолітніх дітей, тобто більше ніж три місяці не звертався до суду з позовом про зменшення аліментів, та його влаштовував його матеріальний стан.

Крім того, ОСОБА_4 вказує, що позивач не займався вихованням їхньої спільної дитини та забезпеченням її інтелектуального розвитку займається лише вона. Позивач не приймає жодної участі у житті сина, він самовідсторонився від його виховання, не цікавиться успіхами сина, не розвиває його здібності і позитивно на них не впливає (а.с. 59-69).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Руденко В.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, зменшити розмір аліментів на утримання дітей з 1/4 частини всіх його доходів на кожну дитину до 1/6 частини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнала повністю, зазначила, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального стану, оскільки позивач отримує виплати в центрі зайнятості, про що ним зазначалось у позовній заяві та отримує пенсійні виплати, тобто його матеріальний стан не погіршився. Розмір стягуваних аліментів як на її користь так і на користь відповідача ОСОБА_4 не перевищує 50% його доходів, що узгоджується з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 82). Також, раніше у судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні позові, оскільки є незрозумілим в чому саме змінився матеріальний стан позивача та чим саме він погіршився.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник - адвокат Тарковська Т.В. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Тарковська Т.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів, з урахуванням відзиву, поданого стороною відповідача (а.с. 130). Крім того, раніше у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник просили відмовити позивачу у задоволенні позові, оскільки є незрозумілим чим саме погіршився матеріальний стан позивача.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 10).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області № 338 від 03.02.2021 року, відповідач ОСОБА_3 з 2019 року мешкає разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

10.05.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2011 року у справі № 2025/2-386/11, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , щомісячно, аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії, починаючи з дня подачі позову до суду - 01.02.2011 року і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 11-15).

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 20.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 220. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача - ОСОБА_8 (а.с. 18).

Згідно з рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.09.2018 року, яке набрало законної сили 12.10.2018 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача - ОСОБА_10 (а.с. 20).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 27.02.2017 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 19).

З довідки, виданої ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 18.05.2021 року № 322 встановлено, що утримання аліментів з заробітної плати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходів не проводилось, виконавчий лист на підприємство не надходив (а.с. 69).

Однак, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 19/222/17, виданого 04.05.2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2017 року і до повноліття (а.с. 68), відкрито виконавче провадження № ВП 53913364 (а.с. 25), та згідно з листом Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.08.2021 року на рахунок стягувача було зараховано суму в розмірі 2934,49 грн., що надійшла з Пенсійного фонду України, оскільки боржник перебуває на обліку в ПФУ (а.с. 102).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 691/926/20 від 21.07.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальний стан суттєво змінився після ухвалення рішень суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідачів на утримання дітей, та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, а тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, які були встановлені за рішеннями судів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 10.05.2011 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача змінився сімейний та матеріальний стан і з нього за виконавчим листом, виданим 04.05.2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області стягуються аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом встановлено, що позивач 15.01.2021 року звільнений з ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за станом здоров`я, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, п. 2 ст. 40 КЗпП України, та з 16.02.2021 року перебуває на обліку в Тернівській міській філії Дніпропетровського обласного Державного центру зайнятості, про що свідчить трудова книжка, серії НОМЕР_3 , заповнена 24.01.2007 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

Окрім цього, згідно із свідоцтвом про хворобу № 792/Зв від 28.10.2020 року виданим ЦГ МВС України, позивач ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 Національної Гвардії України проходив обстеження та лікування у ЦГ МВС України після перенесеної мінно-вибухової травми (05.03.2020 р.), травма та захворювання пов`язані із проходженням військової служби та захистом Батьківщини (а.с.89).

Також, в судовому засіданні встановлено, що після звільнення позивача з займаної посади, останньому 19.01.2021 року за висновком МСЕК встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, та встановлено третю групу інвалідності з 05.01.2021 року, а також визначено потребу у лікуванні (а.с. 90).

Разом з тим, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України від 04.10.2021 року № 217, ОСОБА_1 дійсно отримував одноразові виплати, з яких не підлягають стягненню аліменти та утримання аліментів з військовослужбовців не проводиться з одноразової грошової допомоги при звільненні, а також інших видів грошового забезпечення, що не мають постійного характеру (а.с. 128), ), про що також свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України за період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року (а.с. 137-139).

Однак, згідно з довідкою Тернівської міської філії Дніпропетровського обласного Державного центру зайнятості № 353 від 06.05.2021 року, з ОСОБА_1 за період з 16.02.2021 року по 26.04.2021 року нараховано дохід в сумі 21165,04 грн., з якого утримано аліменти усього в розмірі 9447,51 грн. (а.с. 28), про що також свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України за період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року (а.с. 137-139).

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Так, суд не приймає доводи відповідачів надані про те, що їм не є зрозумілим та відсутності в матеріалах справи доказів щодо зміни матеріального стану позивача, оскільки, після прийняття рішення Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 10.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, позивач створив нову сім`ю та став батьком у 2017 році і з нього стягнуто аліменти на другу дитину за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року, також, позивач згодом був звільнений за станом здоров`я у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, та позивачу встановлено інвалідність, яка пов`язана з захистом Батьківщини і останньому рекомендовано лікування, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів стягуваних з позивача на користь відповідачів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини.

Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Так, суд приймає до уваги посилання відповідачів викладені у відзиві та у письмовій заяві про те, що розмір стягуваних аліментів на їх користь на утримання дітей не перевищує 50% доходів позивача, що узгоджується з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», разом з тим, суд враховує, що розмір аліментів не повинен бути нижчим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, те що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України на двох дітей стягується одна третина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Що ж до посилань відповідача ОСОБА_4 у відзиві на те, позивач не займався вихованням їхньої спільної дитини ОСОБА_6 та забезпеченням його інтелектуального розвитку займається лише вона, то суд не приймає вказані обставини до уваги, оскільки предметом позову є саме зменшення стягуваних з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, як обов`язку, передбаченому в порядку ст. 180 СК України утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, суд враховує, що згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на викладене, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки матеріальний стан позивача змінився у зв`язку із народженням другої дитини у 2017 році та з позивача стягнуті аліменти на утримання дитини, отриманням позивачем травми під час проходження військової служби та встановленням інвалідності, а також те, що за станом здоров`я позивач звільнений у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі, та перебуває на обліку в Пенсійному фонді України і у Тернівській міській філії Дніпропетровського обласного Державного центру зайнятості та отримує пенсію, страхові виплати по безробіттю, оскільки за станом здоров`я не має можливості працювати.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Постановляючи рішення, суд врахував положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що матеріальний стан позивача змінився у зв`язку із народженням другої дитини, оскільки діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, та у зв`язку із зміною стану здоров`я, що призвело до звільнення позивача з роботи, позивач є особою з інвалідністю та потребує лікування у зв`язку із травмою, пов`язаною з проходженням військової служби із захисту Батьківщини, враховуючи те, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дітей, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на користь відповідача ОСОБА_11 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, що не порушує прав сторін, на які покладається рівний обов`язок з утримання дитини, та відкликати виконавчі листи з виконання, видані за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2011 року у справі № 2025/2-386/11 та за рішенням Тернівського міського суду дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі № 194/222/17.

На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Лозівського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2011 року по справі № 2025/2-386/11 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року по справі № 194/222/17 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Відкликати з виконання виконавчий лист виданий на підставі рішення Лозівського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2011 року по справі № 2025/2-386/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів.

Відкликати з виконання виконавчий лист виданий на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року по справі № 194/222/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.11.2021 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін