Справа № 930/584/21
Провадження № 22-ц/801/1883/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокуСправа № 930/584/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Стадника І.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року, ухвалене суддею Алєксєєнком В.М. в м. Немирові, дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття кожного із дітей, але не менше, чим 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а всього 6000 гривень як єдину частку на утримання обох дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 20.09.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 14.01.2021.

У шлюбі у сторін народилося двоє синів-близнюків: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після фактичного розірвання сімейних стосунків діти проживають разом зі позивачем та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач не надає коштів для утримання дітей. Як їй відомо, відповідач офіційно ніде не працює, часто їздить на заробітки, в тому числі і за межі України.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше чим 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а всього 4000 гривень як єдину частку на утримання обох дітей, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітей повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 013,50 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше чим 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовну до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В основному доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було враховано матеріальне становище відповідача, чим порушено вимоги ст. 182 СК України.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20.09.2015 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 14.01.2021 в цивільній справі №930/2385/20 розірвано (а.с.5).

Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

У шлюбі у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 07.11.2018 та серії НОМЕР_2 відповідно (а.с.6-7).

Відповідно до довідки №02.23.195 від 05.03.2021, виданої Райгородською сільською радою Немирівського району Вінницької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться на утриманні ОСОБА_3 та проживають разом з нею по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У ч. 1 ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Вказано статтею визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей в розмірі по 2 000 грн.

Твердження ОСОБА_1 з приводу неврахування судом при визначенні розміру аліментів його матеріального стану не беруться колегією суддів до уваги, оскільки суд, визначаючи розмір аліментів, брав до уваги, що відповідач офіційно не працює, займається тимчасовими підробітками та отримує нерегулярний дохід, а також відсутність в нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

ОСОБА_1 відзиву на позов, що передбачено ст. 199 ЦПК України, із запереченнями щодо позовних вимог не надав, а лише висловив свої заперечення в судовому засіданні при ухваленні рішення.

Надана лише копія трудової книжки ОСОБА_1 від 28.02.2007 (а.с.19) не свідчить про об`єктивну неможливість сплати відповідачем аліментів на утримання дітей.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 надано копію не всієї трудової книжки, а лише першої, третьої та четвертої сторінок, відповідно до яких відповідач 01.11.2014 був звільнений з роботи, натомість встановити наявність в трудовій книжці інших записів суд позбавлений можливості.

Довідки про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка б могла підтвердити позицію відповідача з приводу майнового стану, останнім надано не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає також, що крім сплати аліментів на утримання дітей йому також необхідно мати кошти на оплату комунальних послуг, продуктів харчування, проїзду, ліків (за необхідності) та на особисті потреби.

Колегія суддів звертає увагу, що з наданої ОСОБА_1 довідки виконкому Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 14.05.2021 №02.23.467 слідує, що він зареєстрований та проживає у будинку, який належить його батьку ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , а доказів того, що він несе витрати на оплату комунальних послуг, які за наявності можуть становити вагому частину витрат, апелянтом не надано.

Що стосується інших витрат (продукти харчування, особисті потреби тощо), то суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку і перешкод щодо неможливості працевлаштування ним не надано.

Позиція апелянта з приводу того, що покладення на нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у загальному розмірі 4 000 гривень фактично свідчить про те, що позивачка буде витрачати на дітей лише кошти, які стягуються з батька (а не власні), є голослівною та надуманою.

Зазначаючи, що аліменти в розмірі по 1013,50 грн на обох дітей є справедливим, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтував такий розмір аліментів.

Отже, враховуючи що у відповідача є зобов`язання щодо утримання малолітніх дітей, недоведеність ним неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, апеляційний суд вважає, що вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дітей, а тому не вбачає підстав для зміни розміру аліментів з 2000 грн на 1013,50 грн на обох дітей.

Разом з тим, частинами 1, 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, єдина частка визначається у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а не в твердій грошовій сумі, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з резолютивної частини рішення суду вказівки на стягнення аліментів в розмірі 4 000 гривень як єдиної частки на утримання обох дітей.

В інший частині рішення суду відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку суду на стягнення аліментів в розмірі 4 000 гривень як єдиної частки на утримання обох дітей.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Сало

Судді О. В. Ковальчук

І. М. Стадник