Справа № 346/2052/21
Провадження № 22-ц/4808/1221/21
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 28 травня 2021 року, постановлену в складі судді Яремин М.П. у м.Коломия щодо позовної заяви ОСОБА_1 до комунального підприємства "Коломийська міська ритуальна служба" про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до комунального підприємства «Коломийська міська ритуальна служба» про поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що згідно наказу №4 п.2 від 04 січня 2013 року він прийнятий на роботу на посаду підсобного робітника по догляду в притулку за собаками , яке підпорядковується КП «Коломийська міська ритуальна служба». Однак, останнім часом дирекція давала вказівки виконувати роботу на цвинтарі, а не доглядати за собаками, що на його думку, це перевід на іншу роботу. Згідно наказу №26 від 21 квітня 2021 року його було звільнено з роботи за відсутністю на роботі без поважних причин п.4 ст.40 КзПП України за невихід на роботу в якості підсобного робітника. Позивач категорично не погоджується з даним наказом і вважає, що якщо працівник не згоден на перевід на іншу роботу, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КзПП України, тобто відмова працівника на продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Таким чином вважає, наказ про звільнення з роботи по п.4 ст.40 КзПП України є незаконним. Вважає, що також порушений порядок звільнення працівників згідно ст. 59 КзПП України, та відповідно до ст. 42 КзПП України стверджує, що має переважне право на залишення на роботі, так як є працівник з тривалим безперервним трудовим стажем. Просить поновити його на роботі КП «Коломийська ритуальна служба».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 травня 2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали, шляхом подачі належно оформленої позовної заяви та долучення відповідних документів, а також долучення документів про сплату судового збору: в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 908,00 грн. (немайнову вимогу) та в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 908,00грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 11 350 грн (майновувимогу), в залежності від ціни позову.

У травні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому вімовляється від вимог про оплату за час вимушеного прогулу , яка не є заробітною платою за час вимушеного прогулу та від вимоги про виправлення запису в трудовій книжці у відповідності з наказом просить вирішити її одну позовну вимогу про «поновлення на роботі» за яку не платися судовий збір.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коломийська міська ритуальна служба» про поновлення на роботі повернено позивачу ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу та продовжити розгляд справи. Зокрема вказує, що суддя ніяким чином не дає роз`яснення, на якій підставі ігнорується клопотання позивача про зміну позовних вимог, а лише посилається на те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК Україниапеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу від від 28 травня 2021 року про повернення заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не усунув недоліки заяви, визначені в ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 14 травня 2021 року, а саме не подано належно оформлену позовні заяву та в порушення ч.1ст.177 ЦПК України не долучено її копії та копії всіх документів, для відповідача.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду від 14 травня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору у визначеному законом розмірі, доручення її копії та копії всіх документів, для відповідача.

Копію зазначеної ухвали ОСОБА_1 отримав 24 травня 2021 року (а.с.23).

Установлено, що 28 травня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання, яким просить залишити лише вимогу про поновлення на роботі та виключити оплату за час вимушеного прогулу , яка не є заробітною платою за час вимушеного прогулу. Також просить, виключити вимогу про виправлення запису в трудовій книжці у відповідності з наказом. Таким чином залишилася одна вимога про «поновлення на роботі» за яку не платися судовий збір.

За змістом ч. ч.1,2 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції помилково вважав недоліком позовної заяви ненадання позивачем до неї копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи, а отже й не мав належних процесуальних підстав для залишення позовної заяви без руху та, у подальшому, її повернення позивачеві.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як зазначено в рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 й акт № ETS N 005 від 04.11.19:"Times New Roman","статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так як позивачем встановлені недоліки заяви у встановлений судом строк усунуто, ухвала суду про визнання заяви неподаною та її повернення є такою, що порушує ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновки суду про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу не відповідають обставинам справи та порушують норми процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 28 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 17 вереня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський