КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 06 квітня 2011 року у розмірі 47 601 грн 41 к. та судові витрати.

Посилається на те, що 06 квітня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 01 жовтня 2020 року заборгованість становить 47 601 грн 41 к., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 35 344 грн 20 к., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 35 344 грн 20 к., заборгованості за простроченими відсотками - 12 257грн 21 к.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи міститься виписка по картковому рахунку, яка в розумінні закону є первинним бухгалтерським документом.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.

Судом вказано, що анкета-заява позичальника від 06 квітня 2011 року не містить встановленого графіку погашення кредиту та не зазначено, яку саме процентну ставку повинен сплачувати відповідач.

Крім того, судом вказано, що Умови та Правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем, тому безпідставним є посилання банку на те, що Умовами та правилами надання банківських послуг було встановлено порядок повернення коштів.

Також, місцевим судом вказано, що розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висноком суду виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 06 квітня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений договір № б/н, шляхом заповнення та підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит на платіжну картку кредитка «Універсальна», із встановленим лімітом кредитування у розмірі 2000 грн (а.с.15).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 , неодноразово відбувалась зміна кредитного ліміту: 06 квітня 2011 року встановлено 300 грн кредитного ліміту; 06 квітня 2011 року змінено кредитний ліміт на 500 грн; 03 червня 2011 року змінено кредитний ліміт на 600 грн; 19 липня 2011 року змінено кредитний ліміт на 800 грн; 24 серпня 2011 року змінено кредитний ліміт на 900 грн; 21 травня 2014 року змінено кредитний ліміт на 2000 грн; 14 серпня 2015 року змінено кредитний ліміт на 2000 грн; 04 листопада 2017 року змінено кредитний ліміт на 25000 грн; 16 травня 2019 року змінено кредитний ліміт на 0 грн (а.с. 13).

Із змісту вищевказаної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 06квітня 2011року станом на 11 жовтня 2020 року становить 47 601 грн 41 к., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 35 344 грн 20 к., заборгованості за простроченими відсотками - 12 257грн 21 к. (а.с. 5-12).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» від 06 квітня 2011 року (а.с.15), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.16), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 17-40), розрахунок заборгованості (а.с. 5-12), копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.42-43) та виписку по особовому рахунку відповідача за період з 06 квітня 2011року по 01 серпня 2020 року (а.с.50-58).

Отже, вбачається, що з 06 квітня 2011 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 3 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредитом судом першої інстанції не надано оцінки наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку відповідача яка, в силу закону, є первинним бухгалтерським документом.

З аналізу положень ч. 1 ст. 76, ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України випливає те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

У даній справі банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.

Проте, суд першої інстанції досліджуючи матеріали справи, не звернув увагу на те, що звертаючись із даним позовом до суду позивачем серед інших документів додано до позовної заяви виписку по особовому рахунку відповідача, чим порушив норми процесуального права (а.с. 50-58).

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем внесено кошти на погашення заборгованості за кредитом у розмірі 70 074 грн 75 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 33 660 грн 46 к., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 22 190 грн 97 к. та 3 763 грн 17 к., погашено заборгованість по пені - 950 грн, погашено заборгованість по простроченим відсоткам - 9 510 грн 15 к., указана обставина також підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача.

Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, останній за весь період користування картками, користувався кредитними коштами, шляхом проведення розрахунків, зняття коштів у банкоматах, при цьому використовував не лише власні кошти, а й наданий банком кредитний ліміт. За весь період користування кроштами відповідачем фактично отримано 75 263 грн 19 к. (а.с. 50-58).

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що основна сума боргу (тіло кредиту) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5 188 грн 44 к. (75263 грн 19 к. (фактично отримані кошти) - 70 074 грн 75 к. (сплачені кошти).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, та враховуючи, що суд не вірно застосував норми процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наявним в ній доказам, керуючись ст.376 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 5 188 грн 44 к.

Згідно вимог ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись із даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір до суду першої інстанції в розмірі 2 102 грн (а.с. 1) та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн (а.с. 112), позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на суму 5 188 грн 44 к., що становить 10,90% відсотків від суми заявлених вимог.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 229 грн 12 к. та понесені витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 343 грн 68 к., а всього 572 грн 80 к.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитом у розмірі 5 188 грн 44 к.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) судовий збір у розмірі 572 грн 80 к.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді