Справа № 504/1315/21
Номер провадження 2/504/1749/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря Сухіна Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей, звільнення від заборгованості по аліментам та стягнення безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_5 , адвокат Ільницький В.І. 23.02.2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд припинити примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке здійснюється на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року (справа №504/4422/17, провадження 22-ц/785/7037/18), також звільнити від сплати заборгованості по зазначеним аліментам та повернути безпідставно сплачені грошові кошти в якості аліментів у розмірі 47253,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 17.04.2004 року по 13.07.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу у сторін народилися 4 дітей:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року у справі №504/1646/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, визначено місце проживання дітей разом з матір`ю.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн на кожну дитину, до досягнення кожною з них повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до 14.01.2026 року на утримання доньки ОСОБА_12 , починаючи з 15 грудня 2017 року щомісячно. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на розвиток дітей відмовлено за недоведеністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_9 , як дитини, відмовлено повністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , яка продовжує навчання, відмовлено повністю.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині відмови у стягненні з неповнолітніх дітей додаткових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі еквівалентній 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15 грудня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до 14.01.2026 року на утримання дочки ОСОБА_12 , а також стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на:

-неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 83,75 грн;

-неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 81,25 грн;

-неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 31,25 грн, а всього стягувати 196 грн. 25 коп. щомісячно. В іншій частині рішення залишено без змін.

Позивач зазначає, що з 01.04.2019 року ОСОБА_13 , а з 09.04.2019 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 стали проживати постійно разом з ним та з цього часу знаходяться на його утриманні, що підтверджується висновком органу опіки і піклування Лиманської райдержадміністрації №02-18/02/2109 від 13.09.2019 року, актом обстеження №105 від 18.10.2019 року, складеним депутатом Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Бабій Г.М. та рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.01.2021 року у справі №504/1131/18, яке набрало законної сили, за яким визначено місце проживання дітей з батьком ОСОБА_16 .

Враховуючи викладене, позивач зазначив, що право у відповідача на отримання аліментів, а обов`язок позивача по їх сплаті існували виключно на період проживання дітей разом з відповідачкою, а саме: до 01.04.2019 року відносно ОСОБА_17 та до 09.04.2019 року відносно ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу головуючим у справі визначено суддю Литвинюк А.В.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року було прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

07.07.2021 року на адресу Комінтернівського районного суду Одеської області від представника відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було надано відзив на позовну заяву, який 09.07.2021 року було доповнено, за яким ОСОБА_3 не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_5 від сплати аліментів на її користь на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке здійснюється на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року, в іншій частині позову просила відмовити, оскільки в період з 15.12.2017 року по 09.04.2019 діти проживали разом з мамою та перебували на її утриманні, відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей і в цей час за ним рахувалась заборгованість у розмірі 86254,59 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам відділу ДВС Лиманського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління МЮ від 11.03.2021 року.

В попередньому судовому засідання представник позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_20 уточнила позовні вимоги в частині звільнення від сплати аліментів, зазначивши, що позивача слід звільнити від сплати аліментів саме з часу набрання рішенням законної сили, та звільнити від заборгованості по аліментів з часу проживання дітей з батьком, в іншій частині позовні вимоги залишила без змін, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення вимог відносно звільнення ОСОБА_5 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в іншій частині позовних вимог просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що з 17.04.2004 року по 13.07.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у сторін народилися 4 дітей:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року у справі №504/1646/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, визначено місце проживання дітей разом з матір`ю.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн на кожну дитину до досягнення кожною з них повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до 14.01.2026 року на утримання доньки ОСОБА_21 , починаючи з 15 грудня 2017 року щомісячно. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на розвиток дітей відмовлено за недоведеністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_9 , як дитини відмовлено повністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , яка продовжує навчання відмовлено повністю.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині відмови у стягненні з неповнолітніх дітей додаткових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі еквівалентній 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15 грудня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до 14.01.2026 року на утримання дочки ОСОБА_12 , а також стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на:

-неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 83,75 грн;

-неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 81,25 грн;

-неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 31,25 грн, а всього стягувати 196 грн. 25 коп. щомісячно. В іншій частині рішення залишено без змін.

На підставі зазначеної постанови Апеляційного суду Одеської області 23.11.2018 року Комінтернівським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №504/4422/17-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі еквівалентній 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15 грудня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання доньки ОСОБА_12 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.01.2021 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування у Лиманському районі, визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Зазначене рішення суду набрало законної сили 10.02.2021 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, факт проживання дітей ОСОБА_17 з 01.04.2019 року, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з 09.04.2021року разом з батьком ОСОБА_22 та перебування їх з цього часу на його утриманні, додатковому доказуванню не підлягає.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС Лиманського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління МЮ від 11.03.2021 року, нарахування та стягнення аліментів здійснюється у сумі еквівалентній 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15.12.2017 року розмір заборгованості боржника ОСОБА_5 по аліментам на утримання неповнолітніх дітей, синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та доньки ОСОБА_12 станом на 01.04.2021 року становить 148810,56 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789 ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ст.18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.ч.7-8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Ч.1 ст.82 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

При вирішенні питання стягнення аліментів, суд виходить з того, з ким проживає дитина (ч.3 ст.182 СК).

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів відповідно до положень ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже суд при розгляді справи має самостійно вирішити це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на дитину на ім`я одержувача аліментів.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере активну участь у її вихованні.

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч.4 ст.273 ЦПК України, за положеннями якої якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що на час постановлення постанови Апеляційного суду Одеської області від 13.10.2018 року діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 дійсно проживали разом з матір`ю ОСОБА_3 та знаходилися на її утриманні, проте з квітня 2019 року вони проживають разом з батьком ОСОБА_5 , що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.01.2021 року, відтак існують підстави для звільнення ОСОБА_5 від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та припинення примусового стягнення аліментів на утримання дітей на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 13.10.2018 року.

На думку суду, звільнення батька, з яким проживають неповнолітні діти від обов`язку сплачувати аліменти на утримання цих дітей на користь матері відповідає інтересам дитини, оскільки відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до §54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно п.23 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року (справа №504/4422/17, провадження 22-ц/785/7037/18), у зв`язку зі зміною проживання дітей підлягають задоволенню з дня набрання рішенням законної сили.

Відносно вимог щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам та повернення безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частина 2 ст.197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01 квітня 2019 року, на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 9 квітня 2019 року, оскільки судом встановлено, що діти з цього часу постійно проживають разом з батьком, знаходяться на його утриманні, тому дана обставина є такою, що має істотне значення.

Враховуючи вищевикладене також наявні підстави для повернення безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів, оскільки ОСОБА_5 до часу звернення до суду з позовом сплачував аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам відділу ДВС Лиманського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління МЮ від 11.03.2021 року.

З позову вбачається, що розрахунок безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів було здійснено відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.03.2021 року, наданого заступником начальника відділу Лиманського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гидирим А.М. при виконанні виконавчого документу №504/4422/17-ц від 23.11.2018 року, виданого Комінтернівським районним судом Одеської області, відповідно до якого станом на 31.12.2018 року загальна заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів на всіх дітей склала: 1915,20 грн (2017 рік) + 77801,39 грн (2018 рік) = 79716,59 грн.

За перші 4 місяці 2019 року необхідно було сплатити 9216 х 3 = 27648 грн (сума аліментів на всіх дітей за перші 3 місяці) + 8/30 х 2 х 3010 грн = 1605,33 грн (сума аліментів на ОСОБА_23 і ОСОБА_19 за 8 днів квітня 2019 року, які вони прожили з відповідачкою) =29253,33 грн.

За перші 4 місяці 2019 року сплачено: 20140 грн + 5000 грн + 5000 грн = 30140 грн.

Переплата за перші 4 місяці 2019 року складає: 30140 грн 29253,33 грн. = 886,67 грн.

Починаючи з 01 травня 2019 року (період проживання всіх дітей з ОСОБА_5 ) сплачені позивачем аліменти були такими, що сплачені безпідставно, а саме:

-за 8 останніх місяців 2019 року: 14299,75 грн + 13697,69 грн + 12505,81 грн + 14176,51 грн + 15379,21 грн +13767,49 грн + 14760,26 грн + 13767,49 грн = 112354,21 грн;

-в 2020 році: 9361,37 грн;

-в 2021 році: 4367,54 грн.

Всього позивач безпідставно сплатив аліментів на суму: 112354,21 грн + 9361,37 грн + 4367,54 грн = 126083,12 грн.

Загальна сума безпідставно сплачених коштів, які підлягають поверненню позивачу складає: 886,67 грн (переплата за перші 4 місяці 2019 року) + 126083,12 грн (безпідставно сплачені аліменти) 79716,59 грн (сума заборгованості за аліментами) = 47253,20 грн.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було надано свій розрахунок безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів, який в ході судового засідання було уточнено, відповідно до якого представник відповідача заперечувала щодо повернення зазначених коштів, оскільки фактично позивач ОСОБА_5 повинен повернути ОСОБА_3 кошти у розмірі 21292,96 грн.

При цьому представник відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомила суд, що державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам не було враховано факт проживання ОСОБА_17 з 01.04.2019 року, ОСОБА_19 та ОСОБА_24 з 09.04.2019 року разом з батьком.

Суд при визначенні розміру безпідставно сплачених коштів в якості аліментів виходить з наступного:

-заборгованість за 2017 рік складає 1915,20 грн;

-заборгованість за 2018 рік складає 77801,39 грн;

-заборгованість за 2019 рік складає 27648 грн за перші 3 місяці + 1605,33 грн (з врахуванням того, що станом на квітень на 1 дитину повинно бути сплачено аліменти у розмірі 3010 грн, на 2-х дітей 6020 грн, відтак; 6020 грн : 30 днів х 8 днів = 1605,33) = 29253,33 грн;

-визначаємо загальну суму заборгованості з урахуванням проживання дітей разом з батьком: 1915,20 грн + 77801,39 + 29253,33 грн = 108969,92 грн;

- ОСОБА_5 сплатив за 2019, 2020, 2021 роки: 142494,21 грн + 9361,37 грн + 4367,54 грн = 156223,12 грн;

-сплачені кошти 156223,12 грн - загальна сума заборгованості 108969,92 грн = 47253,20 грн.

Доводи представника відповідача відносно того, що відсутні підстави для повернення безпідставно сплачених коштів в якості аліментів, так як діти в період з 15.12.2017 року по 09.04.2019 року проживали разом з мамою та перебували на її утриманні та відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей і в цей час за ним рахувалась заборгованість у розмірі 86254,59 грн. не приймаються до уваги, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на грудень 2019 року за боржником ОСОБА_5 рахується переплата у розмірі 43089,12 грн., відтак заборгованість за 2017-2019 роки було сплачено.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що у встановленому законом порядку відповідачем оскаржувався розрахунок заборгованості по аліментам, здійснений державним виконавцем.

У зв`язку з відстроченням сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі на підставі ст.136 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76,81-83,211,247,259,263-265,273,279 ЦПК України, ст.ст.7,8,18,82,141,179-182,192,195,197,273 Сімейного Кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей, звільнення від заборгованості по аліментам та стягнення безпідставно сплачених грошових коштів в якості аліментів задовольнити.

Припинити примусове стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , видана 26.11.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі еквівалентній 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15 грудня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання сина ОСОБА_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_11 та до 14.01.2026 року на утримання доньки ОСОБА_21 , яке здійснюється на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року (справа №504/4422/17, провадження 22-ц/785/7037/18).

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , видана 26.11.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року (справа №504/4422/17, провадження 22-ц/785/7037/18) за період з 1 квітня 2019 року відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09 квітня 2019 року відносно доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , видана 26.11.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 безпідставно сплачені в якості аліментів грошові кошти в розмірі 47253,20 грн ( сорок сім тисяч двісті п`ятдесят три гривні 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 15.09.2021 року.

Суддя Литвинюк А. В.