Ухвала

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 361/4481/19

провадження № 61-14943ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка Олега Володимировича на постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило виселити ОСОБА_1 із жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року (повний текст якої складено 06 серпня 2021 року) апеляційну скаргу ТОВ «АНСУ» задоволено. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 із жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 95,7 кв. м, житловою площею - 53,3 кв. м без надання іншого житла. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Явдошенко О. В. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Явдошенко О. В. вказав, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1049цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1892цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 295/4514/16-ц та в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 320/10637/14-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 753/72/17.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Явдошенко О. В. подав заяву про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, посилаючись на те, що у спірному будинку зареєстрований малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , тому позбавлення її як матері дитини, що не має іншого житла для постійного проживання, права користування жилим приміщенням не переслідуватиме легітимну мету і є втручанням у право на житло.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка О. В. не свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому. До того ж в обґрунтування наведених у заяві обставин представником ОСОБА_1 - адвокатом Явдошенко О. В. не додано доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваної постанови апеляційного суду, а відтак наразі не доведено реальність настання обставин, на які посилається адвокат Явдошенко О. В. Сама по собі незгода з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що заявником не наведено достатніх підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, та не надано доказів на їх підтвердження, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка Олега Володимировича на постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року.

Витребувати з Броварського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 361/4481/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», про виселення.

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка Олега Володимировича про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко