ЄУН №337/1696/20
Провадження №2/337/52/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «ОРАНТА-СІЧ» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідачів:

- ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» - 44774,10 гривень матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» - 8710,65 гривень витрат на лікування;

- ОСОБА_2 - 40000,00 гривень моральної шкоди;

- ОСОБА_2 - 2260,00 гривень витрат на проведення авто товарознавчого дослідження.

Ухвалою судді від 10 червня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.

26 червня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована, і саме до страхової компанії позивач мав ставити питання про відшкодування шкоди. Також звертав увагу на те, що позивач не підтвердив належність йому пошкодженого мотоциклу. Справу просив розглянути за його відсутності.

26 червня 2020 року представник відповідача ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» за довіреністю - Даргіль С.В. подав відзив, по суті якого посилався на те, що розмір страхового відшкодування повинен бути поділений на 2, у зв`язку із обопільною виною учасників ДТП. Вважав, що витрати на лікування позивачем завищені, а його право просити відшкодування вартості мотоцикла не доведено.

22 лютого 2021 року представник позивача - адвокат Денщік М.С. подав відповідь на відзив відповідача ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ», в якому наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

24 лютого 2021 року представник відповідача ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» за довіреністю - Даргіль С.В. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому наполягав на викладених у відзиві аргументах.

Ухвалою судді від 05 квітня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судових засідання представник позивача - адвокат Денщік М.С. наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» Даргіль С.В. в судових засіданнях просив в задоволенні позову відмовити.

Надалі представники сторін надали суду заяви про завершення розгляду справи за їхньої відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вироку Хортицького районного суду від 05 лютого 2020 року у справі ЄУН №337/4383/19, провадження №1-кп/337/113/2020, який набрав законної сили 07 березня 2020 року, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до встановлених цим вироком обставин: «19 липня 2019 року приблизно о 21:45 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода Суперб» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Героїв 93-ї бригади, рухаючись з боку вул. Воронезької в напрямку вул. Василя Сергієнка в м. Запоріжжі.

В цей же час мотоцикліст ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «Хонда СВ 500» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вул. Героїв 93 бригади у зустрічному для автомобіля «Шкода» напрямку.

Під час руху в районі будинку №27 водій ОСОБА_2 , діючи в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також - в порушення вимог п.10.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «... Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортнім засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам…», - не переконався в безпеці своїх дій, дорогу зустрічному транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_1 не надав та змінив напрямок свого руху ліворуч, виконуючи лівий поворот у дворовий проїзд.

Надалі відбулось зіткнення задньої правої частини автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 та передньої частини мотоциклу під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди мотоцикліст ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи №716 від 18.09.2019 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: Закритого перелому середньої та основної фаланг 4-го пальця правої кисті (за даними рентгенологічного дослідження), що самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; саден ділянок правого гомілковостопного суглоба, в ділянках правої кисті; саден в ділянках обох ліктьових суглобів, правої поперекової ділянки, гематоми в ділянці правого плеча (за даними медичної документації), що самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_2 , згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №9-546 від 23.09.2019 року, вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.»

Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали ряд пошкоджень.

Як вказує позивач ОСОБА_1 , посилаючись на висновок експертного авто товарознавчого дослідження №3368 від 27 вересня 2019 року (а.с.36-45) матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «HONDA СВ 500S» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 44774,10 гривень. Вказана вартість стороною відповідачів належним чином не оспорена.

Відповідно до полісу №АО 3433270 (а.с.33) цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ».

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, спричинена внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом абз.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 цього Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

П.36.3 ст. 36 Закону передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Так, вироком суду, що набрав законної сили, дійсно встановлена винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з яким були спричинені збитки мотоциклісту ОСОБА_1 ..

Однак, за висновком авто-технічної експертизи №9-546 від 23.09.2019 року, проведеної в межах зазначеного кримінального провадження, встановлено, що в дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог пп.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_1 - відповідно до вимог пп.12.2,12.3,12.4,12.9б Правил дорожнього руху. В даній ТП дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП, дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору також знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування заходів гальмування, технічна можливість водія ОСОБА_2 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог пп.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.

Аналізуючи цю обставину, суд виходить з того, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В силу принципу презумпції винуватості, закріпленого в ч.2 ст. 1166 ЦК України, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час як позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яке мало місце 19 липня 2019 року, позивачу ОСОБА_1 було спричинено матеріальну шкоду внаслідок пошкодження мотоциклу «HONDA СВ 500S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також - витрати на лікування.

Але винуватими в даній ДТП є як відповідач ОСОБА_2 , так і позивач ОСОБА_1 , що підтверджується вищевказаним висновком авто-технічної експертизи №9-546 від 23.09.2019р., листом УПП в Запорізькій області від 15.04.2020 р.

На спростування вказаної обставини позивач ОСОБА_1 та його представник не подали суду жодних належних та допустимих доказів.

При цьому, факт не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за фактом ДТП не виключає його цивільно-правову відповідальність за наслідки, які настали в результаті ДТП, та впливають на розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Як вже було встановлено раніше, відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №3368 від 27 вересня 2019 року (а.с.36-45) матеріальний збиток, завданий власнику мотоцикла «HONDA СВ 500S» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, на дату оцінки, складає 44774,10 гривень.

На момент ДТП мотоциклом «HONDA СВ 500S» р/н НОМЕР_2 на законних підставах володів позивач ОСОБА_1 (а.с.142), що також підтверджено подальшою державною реєстрацією права власності на транспортний засіб (а.с.141). Щодо посилання сторони відповідача на відсутність перекладу на державну мову первинного документа про придбання ОСОБА_1 мотоциклу, то така позиція є неспроможною, оскільки з вказаного документу без наявності додаткових лінгвістичних знань можливо ідентифікувати як особу покупця, так і придбаний транспортний засіб.

В результаті події ДТП позивачу ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої та основної фаланг 4-го пальця правої кисті (за даними рентгенологічного дослідження), що самі за собою кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; саден ділянок правого гомілковостопного суглоба, в ділянках правої кисті; саден в ділянках обох ліктьових суглобів, правої поперекової ділянки, гематоми в ділянці правого плеча (за даними медичної документації), що самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (висновок судово-медичної експертизи №716 від 18.09.2019 року).

Як вказано ОСОБА_1 , на лікування ним було витрачено 8710,65 гривень.

Однак, суду не було в повному обсязі доведено зв`язок такої суми з витраченими на лікування коштами. Так, до цієї суми витрат позивачем було необґрунтовано включено 82 гривні вартості еспандеру дорослого (а.с.31), 169 гривень вартості еспандеру-м`яча (а.с.32), щодо яких відсутні конкретні лікарські рекомендації на застосування. Також ОСОБА_1 витратив 1200 гривень на придбання палива Energy A-95 (а.с.34), що за своєю природою не може бути визнано витратами на лікування. Належного обґрунтування таких витрат надано не було.

Щодо витрат на придбання медичних препаратів на загальну суму 7259,65 гривень (а.с.31-32), то вони узгоджується з медичними рекомендаціями (а.с.9-30),

Таким чином, ОСОБА_1 за рахунок страховика ПрАТ «ОРАНТА-СІЧ» підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, і витрати на лікування в загальному розмірі 26016,88 гривень - (44774,1 грн. + 7259,65 грн.) поділенні на 2 у зв`язку з вчиненням ДТП сукупними діями і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 .

Крім того, згідно з частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, п.п.1, 3 ч.2, ч.4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин.

Суд вважає доведеним той факт, що протиправними, винними діями, також і відповідача ОСОБА_2 , які виразились у завданні позивачу ушкоджень майна під час скоєння ДТП, та завданні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, спричинена моральна шкода.

Моральна шкода, завдана позивачу, відобразилась у стражданнях: душевних, які він зазнав в результаті пошкодження транспортного засобу; фізичних, у зв`язку з якими мав проходити медичне лікування. Не викликає сумнівів у суду й той факт, що наведена вище моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку між діями обох водіїв, які порушили правила дорожнього руху, що призвело до події ДТП.

З урахуванням вказаних обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає правильним визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 гривень, яка буде достатньою й співмірною для встановлених обставин справи.

Судові витрати, до яких згідно п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України належить витрати на проведення експертного дослідження в сумі 2260 гривень, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку п.3) ч.2 ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 628,96 гривень.

Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, він згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів, в актуальному на час подання позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 206, 229, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ОРАНТА-СІЧ» (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) - 26016,88 гривень (двадцять шість тисяч шістнадцять гривень 88 копійок), з яких: 22387,05 гривень матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 3629,83 гривень витрат на лікування.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) - 1000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та 628,96 гривень судових витрат на проведення експертного дослідження, а всього -1628,96 гривень (одну тисячу шістсот двадцять вісім гривень 96 копійок).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ОРАНТА-СІЧ» (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок з кожного.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд Запорізької області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Д.С. Бредун