печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борисова Світлана Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визначити для нього додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що не зміг протягом шести місяців, оскільки у лютому місяці 2020 року, ще до витоку шестимісячного терміну вступу у спадщину, він приїхав у Київ, для заміни свого паспорта і оформлення спадщини своєї матері. Подати в нотаріальний орган свою заяву на оформлення спадщини позивач не зміг в зв`язку із тим, що свідоцтво про смерть моєї матері не було апостильовано у Федеративній Республіці Німеччині. Повернувшись у Кельн (Федеративна Республіка Німеччина ), позивач 11 березня 2020 року апостилював свідоцтво про смерть свої матері - ОСОБА_2 .

Як вказано у позовній заяві, зв`язку із тим, що 10 квітня 2020 року закінчувався термін подачі заяви до нотаріуса на прийняття спадщини, позивач забронював квитки із Кельна на 15 березня 2020 року о 20:50 год. із прилітом у Київ 16 березня 2020 року 00:25 год. Проте за 2 години до вильоту в Київ 15 березня 2020 року, на свій мобільний телефон він отримав повідомлення, що у зв`язку із пандемією СОVID-19, Україна закриває свої кордони із 00:00 год. 16 березня 2020 року, тому рейс із Києва до Дортмунда на 22 березня 2020 року, коли позивач мав повертатися до Німеччини, було скасовано, а термін відкриття кордону Україною невідомий. Оскільки у позивача не було можливості залишатись в Україні на невизначений термін, так як він маю трудові зобов`язання перед своїм роботодавцем у Німеччині, а також доглядає за онкохворим батьком, він був вимушений відмовитись від вильоту в Україну 15 березня 2020 року, для оформлення спадщини померлої матері.

17 березня 2021 року на підставі довіреності позивача його повірений - ОСОБА_6 подав приватному нотаріусу Київського нотаріального округу Борисовій С. О. йог заяву на відкриття процедури прийняття ним спадщини від його матері ОСОБА_2 , але нотаріус видала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском позивачем строку на прийняття спадщини.

У своєму відзиві відповідач просив справу розглянути на підставі поданих стороною доказів і за відсутності представника сторони.

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.

21 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

26 квітня 2021 року до суду подано уточнену позовну заяву /а. с. 41-43/.

Також 26 квітня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі у загальному порядку /а. с. 44/.

06 травня 2021 року від представника позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та клопотання про направлення кореспонденції на адресу представника /а. с. 47/.

14 червня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому зазначено і клопотання розглянути справу за відсутності представника відповідача /а. с. 55-56/.

17 червня 2021 року ухвалою судді у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час, день та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили, у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до смерті проживала у м. Ейшвайлер Федеративної Республіки Німеччина.

Згідно з інформаційною довідкою КВ-2020 № 34228 від 30 жовтня 2020 року, виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», за даними реєстрових книг Бюро, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 87, 3 кв м, на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 05 травня 1993 року, виданого сектором приватизації Московської районної держадміністрації та зареєстрованого у Бюро 14 травня 1993 року за реєстровим № 5734 /а. с. 22, 23/.

Отже після смерті ОСОБА_2 залишилось майно, що знаходиться у Печерському районі міста Києва, а саме 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 липня 1982 року, виданого Відділом РАЦС Московського району м. Києва за актовим записом 1990, позивач є сином ОСОБА_2 /а. с. 13/

17 березня 2021 року ОСОБА_6 - представником ОСОБА_1 було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Борисовій С. О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - м. Москва РРФСР), яка на день смерті не була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борисової С. О. від 17 березня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском ним строків для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із змісту постанови від 17 березня 2021 року, факт смерті ОСОБА_2 , час і місце відкриття спадщини, факт наявності в неї спадкоємців перевірено: за Витягом про реєстрацію смерті ОСОБА_2 за № S660/2019 від 14 жовтня 2019 року, виданим: Федеративна Республіка Німеччина, відділом запису актів цивільного тану Ешвайлер, апостильоване 11 березня 2020 року в м. Кельн, Окружним урядом Кельну за № 1092/2020, та повним витягом з ДРАЦСГ про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 на території України за № 3 від 17 березня 2021 року;

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс 17.

Крім того, відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України.

Позивач обґрунтовував свою заяву тим, що не зміг протягом шести місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у лютому місяці 2020 року він приїхав у Київ, для заміни свого паспорта і оформлення спадщини своєї матері, але подати у нотаріальний орган свою заяву на оформлення спадщини позивач не зміг в зв`язку із тим, що свідоцтво про смерть моєї матері не було апостильовано у Федеративній Республіці Німеччині. Повернувшись у Кельн (Федеративна Республіка Німеччина ), позивач 11 березня 2020 року апостилював свідоцтво про смерть свої матері - ОСОБА_2 .

Як вказано у позовній заяві, зв`язку із тим, що 10 квітня 2020 року закінчувався термін подачі заяви до нотаріуса на прийняття спадщини, позивач забронював квитки із Кельна на 15 березня 2020 року о 20:50 год. із прилітом у Київ 16 березня 2020 року 00:25 год. Проте за 2 години до вильоту в Київ 15 березня 2020 року, на свій мобільний телефон він отримав повідомлення, що у зв`язку із пандемією СОVID-19, Україна закриває свої кордони із 00:00 год. 16 березня 2020 року, тому рейс із Києва до Дортмунда на 22 березня 2020 року, коли позивач мав повертатися до Німеччини, було скасовано, а термін відкриття кордону Україною невідомий.

Докази на підтвердження вказаних обставин містяться у матеріалах справи.

Оскільки у позивача не було можливості залишатись в Україні на невизначений термін, так як він маю трудові зобов`язання перед своїм роботодавцем у Німеччині, а також доглядає за онкохворим батьком, він був вимушений відмовитись від вильоту в Україну 15 березня 2020 року, для оформлення спадщини померлої матері.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначена правова позиція сформульована Верховним Судом у своїй постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Крім того, подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Так, встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ешвайлер Федеративної Республіки Німеччина, сплив 11 квітня 2020 року, а до нотаріуса позивач звернувся 17 березня 2021 року, при тому, що про смерть і передбачені законодавством строки йому було відомо, але через необхідність апостилювання документів про реєстрацію смерті та встановлення обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, він не зміг звернутися вчасно до нотаріальної контори, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, у зв`язку із обставинами, які перебували поза волею заявника, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 22, 1220, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борисова Світлана Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визнати причини пропущення строку для прийняття спадщини поважними та встановити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після померлої у м. Ейшвелер Федеративної Республіки Німеччина ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова