УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

17 вересня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177, 184-186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» /далі - ТОВ «Фінпром маркет»/ (; адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. М.Стельмаха, буд. 9-А, офіс 204), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович /далі - приватний нотаріус Остапенко Є.М./ (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна /далі - приватний виконавець Жданович В.М./ (адреса: 03110, м. Київ, вул. Преображенська, 23, оф. 30), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 09.09.2021, за підписом позивача, в якій він просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М., зареєстрований за № 34771.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо підсудності справи Солом`янському районному суду міста Києва в позові вказано наступне:

«Згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України, Позови про стягувача про визнання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

У позовній заяві ставиться питання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом, який перебуває у Солом`янському районі м. Києва, тому позивач має право звернутися до Солом`янського районного суду м. Києва».

Суд зазначає, що згідно з ч. 12 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися за місцем його виконання.

Стаття 24 Закону України "Про виконавче провадження" фактично містить поняття «місця виконання виконавчого документу», а саме: приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, в розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного нотаріуса, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Поняття "місце знаходження приватного нотаріуса" не є тотожним до поняття "місця виконання виконавчого документу ".

Так, приватні виконавці виконавчих округів мають право вчиняти виконавчі дії на всій території України, проте відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника, або місце знаходження його майна.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19 (провадження 61-21991св19) за змістом якої:

«Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.»

Як вбачається із матеріалів справи та доданих до неї документів, місцем проживання боржника ( ОСОБА_1 ) є: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до дислокації Святошинського районного суду міста Києва.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що боржник у даній справі проживає за адресою у Святошинському районі міста Києва, дослідивши і оцінивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою дотримання правил підсудності та додержання як вимог національного процесуального законодавства, так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на «суд, встановлений законом», суд прийшов висновку про необхідність направлення даної справи за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

При цьому ч. 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 4, 27, 28, 30, 31, 259-261, 352-354, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва (адреса: 03148 м. Київ, вул. Якуба Коласа, 27-А).

Передачу справи на розгляд вказаного суду за встановленою підсудністю здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. Л. Зуєвич