14.09.2021
Справа №639/3440/19
Провадження №2/642/11/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Гримайло А.М.,

при секретарі Корявець Ю.В.,

за участю сторін,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення комісійної судово-автотехнічної експертизи по справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про призначення у даній цивільній справі комісійної судової автотехнічної експертизи у зв`язку з тим, що на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2019 у справі було виготовлено висновок судової автотехнічної експертизи № 18307 від 25.11.2019 року відповідно до якого експертом були використані вихідні дані, що містяться в малеріаах справи про адміністративне правопорушення, однак не враховані відомості, що зазначені в експертному висновку від 10.04.2019, який виготовлений в досудовому порядку по заяві позивача ОСОБА_4 .

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заявленого клопотання.

Заслухавши заявлене клопотання, думку учасників справи та вивчивши матеріали справи суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_4 звернувся з заявою до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.професора М.С.Бокаріуса, на підставі якої було проведено експертне автотехнічне дослідження за результатами якого було виготовлено Висновок автотехнічного експертного дослідження №4000 від 10.04.2019.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.09.2019 року у справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання:

- якими пунктами правил дорожнього руху України повинен був керуватись водій транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , та водій автомобілю Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_2 , в обставинах, що склались?

- чи правильно діяв водій транспортного засобу Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_2 , в даній обстановці, чи були ним порушені правила дорожнього руху України? Якщо так, то які саме?

- чи правильно діяв водій транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , в даній обстановці, чи були ним порушені правила дорожнього руху України? Якщо так, то які саме?

- в діях кого з водіїв вбачається порушення правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку, з технічної точки зору, із зіткненням (дорожньо-транспортною пригодою)?

Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

На виконання вказаної ухвали суду проведено експертизу та виготовлено висновок експерта №18307 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 25.11.2019.

Відповідно до вище зазначеного висновку, експертом було надані відповіді на запитання в повному обсязі в межах своєї компетенції та за двома варіантами згідно пояснень водіїв учасників ДТП.

Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу ч. 2 ст. 103 ЦПК України.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань. Якщо за результатами проведених досліджень думки експертів збігаються, вони підписують єдиний висновок. Експерт, не згодний з висновком іншого експерта (експертів), дає окремий висновок з усіх питань або з питань, які викликали розбіжності, ст.111 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Відповідно до ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам); якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

За п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Заявляючи клопотання про проведення комісійної судової експертизи представник позивача посилається на неповний , необгрунтований, та такий який викликає сумніви в його правильності висновок, у зв`язку з врахуванням не всіх вихідних даних, а саме пояснень позивачів щодо швидкості руху автомобілів, відстані з моменту виїзду до моменту зіткнення, час в який автомобілі були у полі зору, відсутність гальмування, а саме вихідні дані зазначені у експертному автотехнічному дослідженні №4000 від 10.04.2019.

Так представник позивача просить поставити на дослідженні комісійної судової автотехнічної експертизи наступні питання:

- Як, згідно Правил Дорожнього Руху України в даній дорожній ситуації повинні були діяти водій автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 та водій автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , виходячи з вихідних даних, що містяться в матеріалах справи та поясненнях водіїв і пасажирів?

- Чи мали в даній дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 або водій автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів?

- Чи вбачаються в діях водія автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 або водія автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не відповідність вимогам Правилам Дорожнього Руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою?

Проведення комплексної автотехнічної експертизи просить доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що розташований за адресом: 61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 34, попередивши останніх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Суд вважає, що клопотання представника позивача є недоведеним та непоґрунтованим, оскільки у висновку експерта, який був попереджений про кримінальну відповідальність №18307 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 25.11.2019, що міститься в матеріалах справи розкриті всі ті ж питання та вже надані відповіді на поставлені в клопотанні представника позивача про призначення комісійної експертизи, які є чіткими та зрозумілими з урахуванням усіх варіантів згідно пояснень обох водіїв та з врахуванням усіх вихідних даних, які на теперішній час не доповнювались.

Так згідно судової автотехнічної експертизи №18307 від 25.11.2019 надано такі висновки:

Варіант 1- згідно пояснень водія автомобіля Toyota RAV4 ОСОБА_4 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.4, 12.9 «б», 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.

Якщо швидкість руху автомобіля Toyota RAV4 перед зіткненням складала 60 км/год, то в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Toyota RAV4 ОСОБА_6 також не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. Але дані невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з причин, які вказані в дослідницькій частині висновку.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota RAV 4 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota RAV 4 ОСОБА_4 при швидкості руху 50 км/год не мав технічної можливості уникнути, зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для його подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Toyota RAV 4 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.

Варіант II - згідно пояснень водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 16.11 та п. 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota RAV 4 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota RAV 4 ОСОБА_4 мав технічну можливость уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для його подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Toyota RAV 4 ПанченкаВ.В. не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Судова експертиза в цивільному процесі - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини в цивільній справі, що перебуває у провадженні суду.

Необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.

Суд звертає увагу на те, що одним із принципів призначення судової експертизи є принцип доцільності.

Підстав для призначення комісійної експертизи в клопотання представником позивача не було наведено.

Основними завданнями автотехнічної експертизи є, зокрема, встановлення несправностей транспортного засобу, які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди; встановлення механізму ДТП та її елементів; встановлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП (п.п.1.1 п.1 Розділу II науково-методичних рекомендацій).

Пленум Верховного Суду України в постанові №8 від 30.05.1997 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Як встановлено, жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість судової автотехнічної експертизи, на які посилається представник позивача, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, матеріали справи не містять. Висновок проведеної експертизи є достатньо обґрунтованим, логічним та об`єктивним, наданий в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, також в судовому засіданні не здобуто нових вихідних даних, а тому на думку суду підстав для проведення комісійної судової автотехнічної експертизи не вбачається.

Крім того, суд звертає увагу, що додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення комісійної експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

На переконання суду, наведені в клопотанні про призначення комісійної експертизи доводи, не можуть слугувати достатньою підставою для його задоволення, оскільки фактично зводяться до незгоди з висновком експерта 18307 від 25.11.2019, однак не вказано в якій частині висновок є неповним, неясним, на які питання експерт не надав чітких відповідей. Вказаний висновок не суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, зроблений в межах компетенції експерта.

Водночас суд виходить з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили і переваги над іншими джерелами доказів, а навпаки підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності, з урахуванням інших досліджених під час судового розгляду доказів, зокрема показів свідків та письмових доказів.

Суд також враховує, що питання, які представник позивача просить поставити експертам, вже були предметом розгляду при проведенні первинної експертизи та мають відповіді на поставлені питання в матеріалах справи.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 року №1950/5, додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

Таким чином, згідно аналізу наведених норм, додаткова судова експертиза призначається у випадку неповноти або неясності висновку експерта, а повторна - лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні.

В ухвалі суду від 16.08.2019 року експерти були повідомлені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на експертів обов`язків у відповідності до ст.ст.384,385 КК України, про що також вказано у висновку експерту.

Таким чином твердження представника позивача про те, що в нього є сумніви що експертизу № 18307 від 25.11.2019 року було проведено з порушенням «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень №» 53/5 від 08.10.1983, висновок експертизи є необґрунтованим та викликає сумніви в його правильності, є голослівними, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказаним експертним висновком надано відповіді на всі поставлені перед експертом питання, відповіді чіткі та однозначні у кожному варіанті, висновок відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості. Представником позивача не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування необхідності проведення судової комісійної автотехнічної експертизи, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в повному обсязі.

З огляду на викладене у суду немає підстав вважати вказаний висновок неповним чи неясним, або таким, що суперечить іншим матеріалам справи чи викликає сумніви в його правильності. Такий буде оцінений судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України, тобто за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.103, 113, 258-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення комісійної судово-автотехнічної експертизи по справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.М. Гримайло