Справа №265/1414/20
Провадження №4-с/265/19/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі ВДВС) під час виконання судового рішення.

В обгрунтування поданої скарги посилався на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження серії ВП № 63616248 з примусового виконання судового наказу № 265/1414/20 від 13 квітня 2020 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та з нього на користь Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» Маріупольської міської ради заборгованості з оплати спожитої теплової енергії. Він є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та фактично отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІ групи. Про наявність судового рішення та розміру заборгованості він нічого не знав. Про стягнення з нього заборгованості він фактично дізнався лише коли не зміг скористатися грошовими коштами державної соціальної допомоги у банківській установі та про накледений арешт. В подальшому йому стало відомо, що з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем Івановою М.І. 24 березня 2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на картковому рахунку, відкритому у АТ «ПУМБ» та належать йому. Таким чином, вказана постанова обмежує його законні права щодо користування коштами, які містяться на його картковому рахунку та позбавила його засобів до існування, так як єдиним джерелом його доходу є державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства ІІ групи.

Просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Іванової М.І. від 24 березня 2021 року про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням ВП № 63616248.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Іванова М.І. не визнаючи заявлені у скарзі вимоги, надала відзив, в якому вказувала, що на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі перебуває виконавче провадження № 63616248 з примусового виконання судового наказу № 265/1414/20 від 13 квітня 2020 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості з оплати теплової енергії в сумі 30089,20 грн., суми інфляції у розмірі 1777,19 грн., 3% річних у розмірі 1037,24 грн., витрат з оплати судового збору у розмірі 105,10 грн. Натомість боржником не вжито жодних дій для погашення заборгованості за вказаним виконавчим документом. Так, 24 березня 2021 року для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, зокрема, в АТ «ПУМБ», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Вважала скаргу боржника необґрунтованою, оскільки до компетенції державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника. В той же час документи з АТ «ПУМБ», які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення до теперішнього часу не надходили. Таким чином державним виконавцем в межах його повноважень при винесенні постанови про накладення арешту на кошти дотримано всіх вимог законодавства та права заявника не були порушені. 16 квітня 2021 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, яка була направлена до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, від якого 04 червня 2021 року на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти у розмірі 353,80 грн. Це підтверджує, правомірність накладення державним виконавцем арешту на рахунок боржника. Просила суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі .

На розгляд скарги заявник ОСОБА_1 не з`явився, надавши суду заяву про розгляд скарги в його відсутність, підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Іванова М.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, з підстав, наведених у відзиві.

Суд, вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст.447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що на примусовому виконанні Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває судовий наказ № 265/1414/20 від 13 квітня 2020 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості з оплати теплової енергії в сумі 30089,20 грн., суми інфляції у розмірі 1777,19 грн., 3% річних у розмірі 1037,24 грн., витрат з оплати судового збору у розмірі 105,10 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження № 63616248 постановою державного виконавця від 24 березня 2021 року для забезпечення виконання судового наказу було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках у низці банківських установ, зокрема, в АТ «ПУМБ», що підтверджується відповідною постановою, де також зазначено, що накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на відкритих рахунках та рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а загалом в сумі 36 509, 64 грн.

Вказану постанову направлено на виконання до АТ «ПУМБ», який її прийняв без будь-яких застережень.

Згідно інформаційної довідки відділення ПУМБ «РЦ в м.Маріуполі» у ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» дійсно відкритий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, який обслуговується на умовах пакету послуг Пакет все, КАРТКА Соціальна.

ОСОБА_1 згідно довідки до акту МСЕК від 21 лютого 2019 року є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та відповідно до довідки Департмаенту соціального захисту населення від 31 травня 2021 року фактично отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІ групи.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

На підставі ч.ч.1-3 ст.ст.56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладається виконавцем шляхом винесення, зокрема, постанови про арешт майна (коштів) боржника та у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За ч.3 ст.52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 2 ст.59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За ч. 5 ст. 59 Закону в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі п.3 «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

На підставі ч. 1 ст. 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд, оцінює ступінь втручання у права і свободи заявника також на підставі положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якими кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом було встановлено, що арешт коштів на рахунку AT «ПУМБ», відкритому на ім`я боржника та на який ОСОБА_1 нараховується, зокрема, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинтсва, не дозволяє заявнику скористатись такою допомогою від держави, що позбавляє його єдиного джерела доходу.

Таким чином, втручання у право ОСОБА_1 у даному випадку не є пропорційним переслідуваній меті.

Суд зауважує, що у наявній в суді справі державним виконавцем не було встановлено розміру грошових коштів, які знаходяться на відповідному рахунку боржника у АТ «ПУМБ», щоб можна було робити висновок, що такі кошти скаржника мають статус його накопичень.

До того ж в судовому засіданні було встановлено об`єктивними доказами, що на рахунок у АТ «ПУМБ» скаржник отримує державну соціальну допомогу інваліда дитинства, постанову про звернення стягнення на яку вже було винесено державним виконавцем в рамках такого виконавчого провадження та отримано для виконання Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

При цьому доказів того, що на такому рахунку боржника в банку маються заощадження чи на нього надходили кошти боржника з інших джерел доходу, окрім такої допомоги здобуто судом не було.

Таким чином у судовому засіданні було встановлено, що на відкритому рахунку боржника в АТ «ПУМБ» маються лише грошові кошти боржника у вигляді державної соціальної допомоги інваліда дитинства.

За змістом ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

На підставі ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Також частиною законодавства України є практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у справі «Золотас проти Греції» (заява № 66610/09) зазначив, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном.

У рішенні ЄСПЛ «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року ЄСПЛ вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Втручання не повинно завдавати значної шкоди володільцю майна. Для цього держава повинна дотримуватись певного балансу при втручанні у право особи на мирне володіння майном. Втручання повинно здійснюватися з розумним співвідношенням та з обґрунтованою пропорційністю. У разі відсутності розумного співвідношення та обґрунтованої пропорційності між метою втручання держави в право особи на мирне володіння майном та збитками, які несе особа у зв`язку з неможливістю володіти своїм майном - здійснюється грубе порушення права особи на мирне володіння майном.

У рішенні ЄСПЛ «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) від 23 січня 2014 року ЄСПЛ зазначив, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином суд зазначає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом та із легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

При цьому порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує в разі, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії (відповідність закону, легітимна мета та пропорційність втручання).

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 7 квітня 2020 року по справі № 916/2791/13.

Внаслідок наведеного обґрунтування суд зауважує, що незважаючи на переслідування легітимної мети та діючи у відповідності із законом, у даній справі не дотримано «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства щодо приведення судового рішення до виконання та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, оскільки позбавлення особи засобів до існування у вигляді отримуваної скаржником дежавної допомоги в повному обсязі безумовно свідчитиме про порушення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, суд дійшов переконання за наслідком розгляду даної справи про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування арешту, накладеного постановою від 24 березня 2021 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі на кошти боржника.

В той же час суд не вбачає підстав для визнання незаконною вказаної постанови державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі в цілому, оскільки для цього відсутні законні підстави, так як вказана постанова прийнята із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) під час виконання судового рішення, задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Іванової Марії Ігорівни від 24 березня 2021 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 63616248.

В іншій частині скарги, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде складено 21 вересня 2021 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.