ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2021 року

м. Харків

справа №632/763/20

провадження №22ц/818/3607/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 9 березня 2021 року в складі судді Росоха А.В.,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом, у якому просив усунути йому перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Квартира), шляхом виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником Квартири, яку він придбав на прилюдних торгах, проведених Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство юстиції». Квартира була реалізована як предмет іпотеки, на день торгів належала на праві власності ОСОБА_2 . Після придбання позивачем Квартири відповідач добровільно з неї не виселилась. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2014 у цивільній справі №632/3300/13-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, усунуто перешкоди в здійсненні права володіння, користування та розпорядження квартирою. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виселено зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Рішення набрало чинності та було виконано державним виконавцем. Після цього ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з проханням пожити у Квартирі деякий час, пообіцявши виселитися з неї за першою вимогою позивача. Оскільки ОСОБА_1 на той час мешкав у с. Біляївка Первомайського району Харківської обл. він погодився. У 2018 році ОСОБА_1 вирішив заселитися у Квартиру, про що повідомив відповідача та попросив її виїхати, однак вона цього не зробила. З приводу порушення його права власності ОСОБА_2 позивач неодноразово звертався до поліції, де йому рекомендували звернутися до суду з позовом. Також 21.04.2020 позивач звернувся до ОСОБА_2 з письмовою заявою про досудове врегулювання спору, відповіді на яку не отримав. У спірній квартирі зареєстрований тільки позивач, проти проживання в ній відповідачки він заперечує; ОСОБА_2 не є членом його сім`ї, зареєстрована в іншому житловому приміщенні.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.09.2020 позов ОСОБА_1 задоволений. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння, користування і розпорядження Квартирою шляхом виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.12.2020 за заявою ОСОБА_2 скасовано заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.09.2020, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 9 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволений. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння, користування і розпорядження Квартирою шляхом виселення із Квартири без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач жодного разу в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив із запереченнями на позов не надала, неодноразово надавала суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, які розцінені судом як зловживання своїми процесуальними правами. Посилаючись на неповажність причини неявки відповідача, не надання нею відзиву, наявність у справі даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав можливим відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи. Позивач є власником Квартири, у якій зареєстроване його місце проживання. 13.08.2014 ухвалою Апеляційного суду Харківської області рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2014 про виселення зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без змін. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не є власником Квартири, яка належить позивачу, у Квартирі не зареєстрована, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не в повній мірі досліджені доводи відповідача стосовно розгляду даної справи. Судом не було взято до уваги, що 03.04.2014 Первомайським міськрайонним судом Харківської області уже було винесено рішення у справі №632/3300/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення її зі спірної Квартири. На виконання рішення суду 09.09.2014 за виконавчим листом від 03.09.2014 у справі №632/3300/13-ц було відкрито виконавче провадження №44669600. 09.11.2015 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Отже, Первомайським міськрайонним судом Харківської області вже було винесено рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Звільнення спірного житла від відповідача ніхто не вимагав, тому вона продовжувала там жити. Крім того, позивачем була порушена процедура досудового врегулювання спору, оскільки відповідач не отримувала жодної вимоги про звільнення Квартири для проживання позивача. ОСОБА_1 на підтвердження зворотного не надав жодного доказу.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом установлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , володіє на праві власності Квартирою, що раніше належала ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується свідоцтвом від 18.06.2013, виданим державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М., зареєстрованим у реєстрі № 1-911, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5047309 від 18.06.2013 (а.с. 10, 11).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.08.2014 по справі № 632/3300/13-ц залишене без змін заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2014, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації (а.с. 12-14). З указаної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 усунуті перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської обл. Виселено без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , разом з членом її сім`ї ОСОБА_3 . Вселено ОСОБА_1 у Квартиру. Знято ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстрації у Квартирі.

Постановою старшого державного виконавця Кібалка Н.М. органу державної виконавчої служби Первомайського МР управління юстиції від 09.11.2015 у ВП №44669600 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 632/3300/13-ц, виданого 03.09.2014 Первомайським міськрайонним судом про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження Квартирою, яка належить ОСОБА_1 на прав власності, виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , вселення ОСОБА_1 у Квартиру, зняття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстрації у Квартирі. Також припинена чинність арешту майна боржника ОСОБА_2 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 71).

В указаній постанові зазначено, що згідно з актом державного виконавця від 03.11.2015 рішення суду у справі № 632/3300/13-ц виконане.

З дійсним позовом про усунення йому перешкод у користуванні Квартирою та виселення ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся у травні 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що цивільні справи № 632/3300/13-ц та № 632/763/20 мають ті ж сторони, той же предмет і підстави.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як убачається з тексту ухвали Апеляційного суду Харківської області від 13.08.2014 по справі № 632/3300/13-ц, підставою пред`явлення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позову 22.10.2013 про усунення перешкод та виселення було те, що він як власник Квартири після її придбання 30.04.2013 не міг вселитися до неї та повною мірою реалізовувати правомочності власника внаслідок небажання її колишніх власників виселитися з Квартири та знятися з реєстрації (а.с. 12-14).

Підставою позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у дійсні цивільній справі № 632/763/2020 є те, що після виконання у 2015 році судового рішення у справі № 632/3300/13-ц ОСОБА_2 за його згодою знову вселилася у Квартиру. Але у 2019-2020 роках не зважаючи на прохання звільнити Квартиру та виселитися з неї ОСОБА_2 відмовляється виконати вимогу власника Квартири.

Тобто, цивільні справи № 632/763/2020 та № 632/3300/13-ц мають різні підстави позову.

Як убачається з довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 21.04.2020 №1235 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї 1 особа (а.с. 15).

З листа т.в.о. начальника Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 22.04.2020 №2371/119/88/01-25-2020 та додатків до нього вбачається, що ОСОБА_1 декілька разів протягом 2018-2020 років звертався до правоохоронних органів з приводу порушення його права власності на Квартиру з боку ОСОБА_2 (а.с. 16-18). Так, ОСОБА_1 звертався з заявою про виселення ОСОБА_2 з Квартири до Первомайського ВП ГУНП у Харківській області 20.02.2018 та 26.12.2019.

ОСОБА_1 також звертався з заявою про незаконне мешкання ОСОБА_2 у належній йому Квартирі до правоохоронних органів 15.04.2020, що підтверджується листом ВП ГУНП у Харківській області № 2858/119/88/01-20-2020 від 12.05.2020 (а.с. 46).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу (далі ЦК) України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення (негаторний позов).

Матеріалами справи доведено і сама ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечувала, що у належній позивачу Квартирі вона проживає без належних правових підстав, членом сім`ї ОСОБА_1 ОСОБА_2 не є. Оскільки ОСОБА_2 не бажає виселятися з Квартири, суд першої інстанції правильно вважав, що позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження Квартирою шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення підлягає задоволенню.

Законодавство не передбачає обов`язку власника направлення особі досудової вимоги для реалізації свого права захисту на підставі статті 391 ЦК України, тому вказані посилання апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції від 09.03.2021 залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 9 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук