ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 628/858/20

провадження № 22-ц/818/5087/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд з урахуванням уточненої позовної заяви стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6928, 69 доларів США та судові витрати.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2021 року у задоволенні уточненого позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки має місце не незгода з діями державного виконавця, а фактично непогашена в повному обсязі заборгованість відповідачем перед Банком, з огляду на факт перерахування коштів на погашення валютного кредиту в гривневому еквіваленті, а не в валюті кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за рішенням суду, яке вже виконане. Матеріали справи містять постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 628/387/15-ц з відміткою про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, яка не оскаржена стягувачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.06.2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАR0АN55721262 від 03.12.2007 року у розмірі 2 277,00 доларів США, що за курсом 12,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.10.2014 року та складає 29373,30 грн., а також 293,73 грн. судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду (а.с.187-187-190).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2016 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.06.2015 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 1 957,16 доларів, з яких: 1 779,27 доларів США заборгованість за кредитом, 99,56 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 78,33 доларів США - заборгованість із комісії за користування кредитом, що за курсом НБУ відповідно до службового розпорядження від 22.10.2014 року буде складати 25 247 грн. 36 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 4 125,94 грн. Усього стягнути 29 373 грн. 30 коп.. та сплачений судовий збір в розмірі 293 грн. 73 коп.(а.с.191,192).

Постановою державного виконавця МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ТГУЮ у Харківській області Закопайло О.Ю. від 27.12.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 628/387/15-ц, виданого 11.04.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 суми 29 667,03 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням, що борг погашений в повному обсязі (а.с. 184).

Апелянтом в позовній заяві та апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду не було виконане в повному обсязі, так як державним виконавцем було стягнуто суму заборгованості в гривні, а не в іноземній валюті доларі США.

Відповідно до статті 124 Конституції України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої і другої статті 18 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 99 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В матеріалах справи знаходиться постанова державного виконавця МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ТГУЮ у Харківській області Закопайло О.Ю. від 27.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 54877604 з примусового виконання виконавчого листа № 628/387/15-ц, виданого 11.04.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 суми 29667,03 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». З постанови вбачається, що виконавче провадження № 54877604 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням, що борг погашений в повному обсязі. В даній постанові зазначено, що вона може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ЗУ «Про виконавче провадження».

Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 54877604 Банком оскаржена не була. Доказів невиконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області № 628/387/15-ц в повному обсязі матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що між Банком та ОСОБА_1 03.12.2007 року укладено кредитний договір № НАR0AN55721262, згідно умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10 636,42 доларів США на термін до 03.12.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, в результаті чого, станом на 11.03.2020 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 7311, 57 доларів США, з якої: - 1218, 67 доларів США заборгованість за кредитом; - 342, 37 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 100,71 доларів США заборгованість за по комісії за користування кредитом; - 5649, 82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору. Добровільно заборгованість відповідачем не погашена.

Після неодноразових уточнень позовної заяви Банк зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 03.12.2007 року уклали кредитний договір № НАR0AN55721262, згідно умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10636,42 доларів США на термін до 03.12.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, у зв`язку з чим позивач 28.01.2015 року звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором, але дане рішення не було виконане за курсом валюти долар США, так як це валютний кредит. ВДВС була стягнута заборгованість в гривні за курсом, зазначеним у рішенні суду. За таких обставин, відповідач станом на 30.06.2020 року має заборгованість перед АТКЬ «ПриватБанк» у розмірі 6 928, 69 доларів США, яка складається з наступного: 658,18 доларів США заборгованість за кредитом; 335, 15 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100,71 доларів США заборгованість за по комісії за користування кредитом; 5834, 65 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору. Добровільно заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6 928, 69 доларів США, що за курсом 26,69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2020року складає 184926,74 грн. та судові витрати.

Таким чином фактично вимоги позивача стосуються стягнення курсової різниці між визначеною рішенням суду суми в доларах США, що підлягало стягненню на користь позивача, та фактично стягнутій на виконання рішення суду суми у гривнях.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № НАR0AN55721262 від 03.12.2007 року - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи позивача про безпідставну відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором не відповідають фактичним обставинам справи. Позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за рішенням суду, яке вже виконане. Матеріали справи містять постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 628/387/15-ц з відміткою про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, яка стягувачем оскаржена не була.

Неповне виконання рішення суду не є підставою для повторного звернення до суду з позовом про стягнення курсової різниці, а право позивача може бути поновлено в інший спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.М. Хорошевський