ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

15 вересня 2021 року

м. Харків

Справа № 639/4881/20

Провадження № 22-ц/818/4809/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року, постановлене суддею Барковою Н.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.11.2013 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29.11.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 648 розірвано. Позивач вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім того, позивач зазначає, що вона одна не зможе забезпечити дитині такий рівень, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 5 000,00 грн. У свою чергу, позивач вказує, що відповідач інших утриманців немає, працездатний, на скільки їх відомо, зараз працює підприємцем, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2020 року та до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 . В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути аліменти у розмірі 5000,00 грн.

Скарга містить посилання на те, що суд всупереч положень закону стягнув на дитину не гарантований прожитковий мінімум а лише 50% від цього мінімуму, що є порушенням інтересів дитини. Крім того, Суд безпідставно послався на недоведеність позовних вимог у сумі 5000,00 грн. суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток. Судом першої інстанції залишено поза увагою, що виписки з історії хвороби батька відповідача на підтвердження наявності у нього ряду хвороб та перенесених операційне доводять в жодному випадку того факту, що відповідач матеріально утримує чи то підтримує хворого батька. Суду не було надано жодного достатнього доказу на підтвердження витрат понесених чи витрат, які зазнає відповідач на утримання батька.

Також, наданий суду доказ - сформований в електронному вигляді 27.12.2017 року опис документів на підтвердження припинення підприємницької діяльності ніяким чином не доводить того, що відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму. Вказаний доказ є лише свідченням того, що у 2017 р. відповідач припинив господарську діяльність, як фізична особа-підприємець. Разом з цим позов про стягнення аліментів було пред`явлено у 2020 р. і станом на час розгляду справи відповідач міг бути знову зареєстрований, як суб`єкт господарювання або мати частку у статутному капіталі господарського товариства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини в межах позовних вимог стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог (які загалом перевищують вдвічі розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину недостатньо обґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами достатність заробітку (доходу) платника аліментів.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

Правовідносини які склались між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України.

Розглядом справи встановлено, що з 29.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3).

На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29.11.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 648 розірвано. Після розірвання шлюбу повернуто відповідачу дошлюбне прізвище ОСОБА_5 (а.с.4).

У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №379 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.06.2014 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Енерджі сейвінг солюшн» інженером з охорони праці, загальна сума її доходу з березня по вересень 2020 року становить 21191 грн. 63 коп., що підтверджується довідкою від 19.10.2020 року (а.с.79).

Згідно з листом завідувача КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №39 Харківської міської ради» від 23.06.2020 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №39 Харківської міської ради» з 27.09.2016 року по теперішній час. Вихованням дитини займається мама ОСОБА_1 , яка приводить та забирає дитину з дошкільного закладу, проводить оплату за навчання дитини, відвідує батьківські збори, свята, розваги, бере активну участь у житті дитини і групи в дошкільному закладі. Батько вихованням дитини не займається. В дошкільному закладі жодного разу не з`являвся (а.с.30).

Відповідно до листа адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради від 25.06.2020 року, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку фахівців поліклініки з 19.08.2014 року. За інформацією лікаря педіатра за період з 19.08.2014 року по теперішній час, супроводжувала дитину до фахівців поліклініки для проведення профілактичних медичних оглядів мати дівчинки - ОСОБА_1 . Огляд дитини лікарем педіатром проводився за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 , в присутності матері дитини. Декларація про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги» з лікарем педіатром комунального некомерційного підприємства «Міська дитяче поліклініка № 7» Харківської міської ради, підписана ОСОБА_1 , адреса проживання зазначена в декларації: АДРЕСА_1 (а.с.49).

З відповіді на інформаційний запит Харківської гімназії №43 ХМР від 30.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , учениця 1-В класу навчається в закладі освіти з 01.09.2020 року. Дівчинка завжди охайна, доглянута, має все необхідне приладдя для навчання. На навчання до гімназії ОСОБА_6 завжди приводить мама, після занять дівчинку забирає також мама, яка завжди підтримує тісний зв`язок з класним керівником, вчителями, відвідує батьківські збори. Упродовж часу навчання у закладі освіти батько ОСОБА_2 до гімназії не приходив, навчанням дитини не цікавився, батьківські збори та інші шкільні заходи не відвідував (а.с.76).

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є здоровою працездатною особою, яка має модливість працювати та утримувати свою малолітню дитину. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки належними доказами не підтверджено. Виписки з історії хвороби не підтверджують знаходження батьків на матеріальному забезпеченні відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для стягнення 50% розміру аліментів не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно дост. 7 Закону України «Про Державний бюджет України станом на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2395 грн.грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Враховуючи обставини, передбачені статті 182 СК України, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, колегія суддів вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2510,00 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру стягнутих аліментів.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,368,369,376,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року змінити в частині суми стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі - 2510 грн., починаючи з 05 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 630,00 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М.Хорошевський

Судді І.В.Бурлака

А.В.Котелевець

Повний текст судового рішення складено 15.09.2021.