Провадження № 22-ц/812/1421/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 489/220/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Корабельного районного суду Миколаївської області, ухвалене 13 квітня 2021 року суддею Лазаревою Г.М. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 26 листопада 2018 року, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку.

Посилаючись на порушення позичальником умов кредитування, банк просив стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла станом на 20 серпня 2020 року у розмірі 65 603, 43 грн., з яких 51 310, 51 грн. за тілом кредиту та 14 292, 92 за відсотками.

Відповідач участі у судовому засіданні не приймав, своєї думки стосовно позову не повідомив.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково, з відповідача на користь банку стягнуто 51 310, 51 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1 639, 56 грн. судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі банк просив скасувати рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що банк не довів факт узгодження з позичальником усіх умов кредитування, а саме розмір процентів. При цьому Умови та Правила, які містяться на сайті банку не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Крім того, банк неодноразово їх змінював. Також суд дійшов висновку, що позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування процентів.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Витягом з Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк", Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 32-33).

На підставі вищевказаної анкети-заяви ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн. (а.с. 30).

Крім анкети-заяви ОСОБА_1 пдписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено спосіб та строк надання кредиту, а також процентна ставка за карткою "Преміальна картка Платінум" 49,92 % річних (а.с. 34-36).

Зміст умов кредитування за паспортом спожвчого кредитування, підписаним ОСОБА_1 , відповідає тарифам користування кредитною карткою за умовами та правилами (а.с. 42-85).

До листопада 2019 року ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами (а.с. 13-29).

Згідно наданого банком витягу за договором, станом на 20 серпня 2020 року існує заборгованість у розмірі 65 603, 43 грн., з яких 51 310, 51 грн. за тілом кредиту та 14 292, 92 за відсотками (а.с. 13-29).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що Умови та правила та Тарифи не можуть розцінюватися як узгоджена сторонами вартість кредиту, а інших доказів узгодження вартості кредиту позивач не надав, суперечать матеріалам справи.

Колегія суддів вважає, що ці умови підтверджуються змістом анкети-заяви та паспортом споживчого кредиту, підписаними ОСОБА_1 .

На підставі встановлених обставин апеляційний суд вважає, що відповідач, крім обов`язку повернути тіло кредиту, має зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом в узгодженому сторонами розмірі.

Заперечень щодо розрахунку заборгованості відповідач не надав.

При розрахунку заборгованості банком застосовано процентну ставку 3,1 на місяць (37,2 річних), та подвійну процентну ставку на прострочений кредит. Такі нарахування є меншими, ніж передбачено паспортом споживчого кредиту за "Преміальною карткою Платінум" 49,92 % річних щодо поточних процентів та подвійну процентну ставку на прострочений кредит. За такого прав відповідача розрахунком заборгованості не порушено.

З урахуванням вищевказаних обставин колегія суддів вважає, що такий розрахунок банку не суперечить змісту умов кредитування, що були узгоджені сторонами 26 листопада 2018 року, а тому може бути покладений в основу визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за процентами.

Проценти за користування кредитним коштами нараховувались банком, виходячи з загальної заборгованості за тілом кредиту.

Заборгованість за тілом кредиту в цьому розмірі відповідач не оспорював.

Отже, зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк"" підлягає стягненню 14 292, 92 грн. заборгованості за процентами.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на надані позивачем докази, не дав оцінку паспорту споживчого кредиту, який було підписано ОСОБА_1 , а тому невірно визначив обсяг відповідальності позичальника, судове рішення підлягає скасуванню в частині розміру стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК позивачу, позов якого задоволено в повному обсязі, мають бути відшкодовані судові витрати, які понесені при подачі позовної заяви (2 102 грн.) та на стадії апеляційного перегляду справи (3 153 грн.).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та в частині розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками у розмірі 14 292 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 92 коп. та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. судових витрат пов`язаних з розглядом справи судом апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 17 вересня 2021 року