ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/941/20
Провадження № 22-ц/4820/1900/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року (суддя Янішевська О.С.) за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі банк, АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 06 березня 2018 року сторони уклали договір №SAMABWFC0 про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 надав згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифамискладає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 23.04.2020 року має заборгованість в сумі 20250,50 грн., з яких: 12377,11 грн. заборгованість за кредитом, 7873,39 грн. заборгованість за відсотками.

Із врахуванням викладеного, АТ «А-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 20250,50 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року позов АТ «А-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC0 від 06.03.2018року в сумі 12377,11 грн. заборгованості за тілом кредиту та 7873,39 коп. заборгованості по відсоткам. Судові витрати АТ «А-Банк» в сумі 2102 грн. компенсовано за рахунок держави, у порядку встановленому КМУ.

Задовольняючи позов суд дійшов висновку, що сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору, оскільки крім заяви-анкети відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, а отже він був особисто ознайомлений з умовами надання банківських послуг та з порядком проведення розрахунків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи є лише копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, проте позивачем не подано до суду її оригіналу, в той час як відповідач ставить під сумнів наявність оригіналу анкети-заяви у позивача. На думку апелянта даний договір не містить усіх істотних умов, передбачених законодавством для кредитних договорів, зокрема не зазначений розмір кредиту, строк кредитування, проценти по кредиту, а надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не є складовою частиною кредитного договору, в них не зазначена дата їх складання, термін дії, вони не підписані уповноваженою на те особою позивача. Через відсутність доказів щодо обумовленості сторонами у письмовому вигляді ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 також і заборгованості по відсоткам. Також зазначав про надані суду першої інстанції докази щодо стану його здоров`я та складного матеріального становища в період коли були нараховані відсотки по так званому кредитному договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що 06 березня 2018 року сторони уклали договір про надання банківських послуг за № SAMABWFC0, за умовами якого АТ «А-Банк»надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, кредитний ліміт за період 06.03.2018 по 12.07.2021 збільшений до 12500 грн. згідно довідки за лімітами АТ «А-Банк», клієнт ОСОБА_1 ..

Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифамискладає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ «А-Банк» обґрунтовувало свій позов щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC0 від 2018-03-06 ОСОБА_1 станом на 23.04.2020 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 06.03.2018 року, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Голд», Витяг Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», а також виписку про рух коштів ОСОБА_1 за період з 06.03.2018 року по 12.07.2021 року, довідку за лімітами.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC0 від 06.03.2018 року, станом на 23.04.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 20250,50 грн., з яких: 12377,11 грн. заборгованість за кредитом, 7873,39 грн. заборгованість за відсотками.

Підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 06.03.2018 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти (а.с.6).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Голд», (а.с. 7 (на звороті) - 11, 12), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 06.03.2018 року.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Крім того, колегія суддів вважає, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 06.03.2018 року, не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, оскільки зазначена у ньому інформація щодо ліміту кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту, розміру штрафних санкцій та процентної ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту стосується основних умов кредитування при отриманні споживачем як кредитної картки «Універсальна», так і кредитної картки «Універсальна Голд». Викладена у ній інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 01.07.2018 року.

Також у паспорті споживчого кредиту вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 06.03.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав в повному обсязі.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 12377,11 грн. заборгованості за тілом кредиту та 7873,39 коп. заборгованості по відсоткам, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, з відповідача на користь банку підлягає стягненню сума фактично отриманих та не повернутих ним коштів 12377,11 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 2102 грн. за подання позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а отже на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, внаслідок часткового задоволення позову необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ, на користь позивача: 2012 грн. (сплачених судових витрат) ? 12377,11 грн. (задоволених позовних вимог) ? 20250,5 грн. (заявлених позовних вимог) = 1284,74 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість в сумі 12377,11 грн.

В решті позову відмовити.

Компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, Акціонерному товариству «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 1284 грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк