ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» вересня 2021 року

м. Харків

справа № 629/1226/20

провадження № 22ц/818/4768/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2021 року в складі судді Ткаченко О.А.

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я фізичної особи.

Позовна заява мотивована тим, що 30 червня 2018 року приблизно о 08-30 годині він їхав на велосипеді на роботу. Попереду нього їхав його друг ОСОБА_3 .

Проїжджаючи повз магазин - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , він вирішив заїхати до нього, щоб купити води. На вулиці ліворуч від входу у вказаний магазин - кафе була розташована велика торгівельна пивна палатка червоного кольору з надписом «Чернігівське».

Вказав, що коли він під`їжджав до вікна палатки, сильний порив вітру відхилив брезентову завісу вікна, внизу якої була закріплена металева труба. Край труби, який знаходився ближче до нього, разом з брезентовою завісою видуло вітром. Побачивши це, він різко загальмував, однак по інерції його протягло вперед на деяку відстань, та ближній край труби завіси вікна торцем врізався йому у ліву частину живота.

Зазначив, що він відразу відчув різкий біль у животі та впав із велосипеда. До нього підбіг ОСОБА_3 , та невідома жінка, яка проходила біля них, викликала швидку допомогу.

Вказав, що із магазину - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до них вийшла продавець, у якої ОСОБА_3 запитав, чому не зафіксовано край труби із завісою вікна, на що вона повідомила, що вона тут ні до чого, та повернулася до магазину.

Зазначив, що швидка допомога забрала його до лікарні, де йому зроблено операцію. Він перебував у хірургічному відділенні Лозівської центральної лікарні на стаціонарному лікуванні з 30 червня 2018 року по 09 липня 2018 року.

13 липня 2018 року він звернувся до Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише 10 серпня 2018 року. 10 грудня 2019 року постановою начальника відділення слідчого відділу Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Гангура О.С. кримінальне провадження №0001497 закрито у зв`язку із наявністю фактичних цивільно-правових відносин між сторонами та спору між ними, який вирішується виключно в судовому порядку. Однак, ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2020 року ця постанова скасована.

Вказав, що з висновку судово-медичної експертизи Лозівського міжрайонного відділення Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №12-14/234-ЛЗ/18 від 15 листопада 2018 року вбачається, що у нього мала місце закрита тупа травма живота у вигляді розриву брижі сигмовидної кишки з внутрішньочеревною кровотечею та поверхневої забитої рани в лівій клубовій області, наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, і яка утворилася від ударної дії тупого предмету, яким могла бути і металева труба (опора палатки), можливо в строк і за обставин, вказаних потерпілим. Показання, дані ним як потерпілим та свідком ОСОБА_3 в ході проведення слідчих експериментів 10 вересня 2018 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним в частині способу спричинення та механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості вищевказана закрита тупа травма живота - це тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя.

Зазначив, що як йому відомо, приблизно 17-18 липня 2018 року вищевказану палатку працівники магазину - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розібрали.

Вказав, що ним отримано ушкодження здоров`я саме внаслідок неправильного використання господарем палатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої біля магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 , усіх її деталей, а саме не були підняті та зафіксовані завіси вікна з прив`язаною внизу металевою трубою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Зазначив, що йому спричинена матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування у розмірі 4486,47 грн та моральна шкода, яка полягала у фізичному болю та стражданнях від удару та протягом лікування, позбавленні можливості вести нормальний спосіб життя, необхідністю лежати, не піднімати тяжкого, притримуватися дієти, відсутністю можливості працювати та допомагати сім`ї.

Просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду у розмірі 4486,47 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю; стягнути на його користь судові витрати, понесені у суді першої та апеляційної інстанції, зокрема, на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої оцінки не надав належної оцінки доказам у справі, а саме протоколу огляду місця події, довідці Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія», повідомленню Міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозова Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, протоколам допиту свідків, повідомленню Лозівського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області. Протоколом огляду місця події, показаннями свідків доведено, що торгівельна палатка, трубою завіси вікна якої йому завдано ушкодження, дійсно 30 червня 2018 року о 08-00 годині ранку знаходилась на вказаному ньому місці. Показаннями свідків доведено наявність труби, яка знаходилась на завісі вікна палатки, не була зафіксована, хиталась від вітру, внаслідок чого йому завдані тілесні ушкодження. Якби відповідачка належним чином закріпила завісу, йому б не було спричинено шкоди. Відповідачка не заперечувала, що використовувала торгівельну палатку, та наявність металевої трубки. Обставин непереборної сили не встановлено.

19 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Вказав, що вина відповідачки у кримінальному провадженні не встановлена. Доказів, що прямо вказували б на приналежність відповідачці палатки біля входу до магазину, матеріали справи не містять. Причиною удару, від якого зазнав шкоди позивач, був порив вітру. Отже, вина відповідачки та причинний зв`язок між її діями чи бездіяльністю та шкодою відсутні.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що шкода, якої він зазнав у зв`язку з ударом металевої конструкції, завдана внаслідок протиправних дій або бездіяльності відповідачки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем. Основним видом її підприємницької діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 29 том 1).

Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 11 грудня 2018 року № 57 (а. с. 28 том 1).

Земельна ділянка, на якій розташовані об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у власності ОСОБА_4 . На земельну ділянку, яка розташована зі східної частини від земельної ділянки ОСОБА_4 (з фасаду будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року, право власності або користування не оформлено. Зазначена земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, форма власності комунальна, що підтверджується листом Міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозовій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13 грудня 2018 року (а. с. 31 том 1).

Дозвіл на встановлення тентових конструкцій (шатрів, палаток, павільйонів), за адресою: АДРЕСА_2 , виконавчим комітетом та відділом містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради не видавався, що підтверджується листом Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Лозівської міської ради Харківської області № 391 та листом виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області (а. с. 33, 35 том 1).

30 червня 2018 року ОСОБА_1 їхав на велосипеді біля кафе «Городок». Від пориву вітру відкрилось брезентове вікно та труба вдарила його в живіт.

З 30 червня 2018 року по 09 липня 2018 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Лозівській центральній лікарні з діагнозом закрита травма живота, розрив брижі сигмовидної кишки, внутрішньочеревна кровотеча, що підтверджується копією виписки із медичної карти, дублікатом виписки № 2187, листком лікарських призначень. ОСОБА_1 призначались ліки: розчин натрію хлориду, розчин Хартмана, сорбілакт, реосорбілакт, анальгін, димедрол, ємсеф, цибор, нітропін, прозерпін, метоклопрамід, цефтріаксон (а. с. 121, 141, 142-145 том 1).

Велосипед ОСОБА_1 пошкоджень не мав, що підтверджується протоколом огляду предмету (а. с. 125 том 1).

13 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до поліції щодо притягнення до відповідальності господаря кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що 30 червня 2018 року ним отримані тілесні ушкодження (а.с.14 том 1).

10 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001497 внесені відомості на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України (а. с. 17, 19 том 1).

Як вбачається з вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 30 червня 2018 року близько 08-00 годин ОСОБА_1 проїжджав біля торгової палатки кафе «Городок» в м. Лозова. Від пориву вітру опора, яка утримувала палатку, відірвалась та вдарила ОСОБА_1 у черево, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черева, розриву брижі сигмовидної кишки (а. с. 19 том 1).

Також зазначені обставини викладені ОСОБА_1 у протоколі допиту потерпілого від 29 серпня 2018 року та протоколі додаткового допиту потерпілого від 21 серпня 2019 року, під час слідчого експерименту 10 вересня 2018 року, а також свідком ОСОБА_3 у протоколі допиту свідка від 10 вересня 2018 року, свідком ОСОБА_5 у протоколі допиту свідка від 11 липня 2019 року (а. с. 20-22, 23-24, 43, 44-45, 51-54 том 1).

Крім того, позивачем надано протоколи допиту свідків ОСОБА_6 від 08 листопада 2018 року, ОСОБА_7 від 25 жовтня 2018 року, ОСОБА_8 від 25 жовтня 2018 року, які не були очевидцями зазначеної події (а. с. 46-48 том 1).

З протоколу огляду місця події від 30 червня 2018 року вбачається, що на момент огляду у крайньому зліва вікні мається брезентова штора, яка прикриває вікно. Кінцевий край штори не закріплений на основі палатки і вільно хитається при поривах вітру. Будь-якої металевої труби, прив`язаної до штори вказаного вікна, не виявлено (а. с. 39-40 том 1).

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 16 листопада 2018 року, вона повідомила, що займається підприємницькою діяльністю, її чоловік ОСОБА_4 володіє будівлею, в якій розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та прилежною до нього територією. Вона орендує дане приміщення та займається торговельною діяльністю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На території магазину, а саме перед будівлею магазину, розташовані парасольки зі столами та стільцями. Чи була пивна палатка біля магазину «Городок» з надписом «Чернігівське» станом на кінець червня 2018 року, вона не пам`ятає. Може лише сказати, що протягом сезону вони кілька разів змінюють палатки, торговельні парасольки, торговельні меблі. У документах не закріплено, які торговельні палатки, парасольки чи меблі знаходяться на території магазину. Рішення, які саме торговельні палатки, парасольки або меблі будуть знаходиться на прилежній до магазину території, приймає вона як господарка магазину. Вона не бере дозволи на установку торговельних та пивних палаток та інших меблів. Рішення, що саме встановлювати на даній території, приймає вона як орендар вказаної будівлі та території, а також її чоловік як власник (а. с. 41-42 том 1).

З висновку судово-медичної експертизи Лозівського міжрайонного відділення Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №12-14/234-ЛЗ/18 від 15 листопада 2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 мала місце закрита тупа травма живота у вигляді розриву брижі сигмовидної кишки з внутрішньочеревною кровотечею та поверхневої забитої рани в лівій клубовій області, наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, і яка утворилася від ударної дії тупого предмету, і яким могла бути і металева труба (опора палатки), можливо в строк і за обставин, вказаних в ухвалі слідчого та потерпілим. Показання, дані ним як потерпілим та свідком ОСОБА_3 в ході проведення слідчих експериментів 10 вересня 2018 року в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним в частині способу спричинення та механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості вищевказана закрита тупа травма живота - це тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя (а. с. 25-26, 27 том 1).

Постановою начальника відділення слідчого відділу Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Гангура О.С. від 10 грудня 2019 року кримінальне провадження №0001497 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із наявністю цивільно-правових відносин між сторонами та наявністю спору між ними, який вирішується виключно в судовому порядку (а. с. 55-56 том 1).

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2020 року вказана постанова скасована (а. с. 127-128 том 1).

З довідки метеорологічної станції Державної служби України з надзвичайних ситуації від 07 грудня 2018 року вбачається, що за даними метеостанції м. Лозова 30 червня 2018 року в період часу з 06 години до 12 години спостерігався Південно-Східний вітер, порив якого сягав 9 метрів за секунду (а. с. 37 том 1).

ОСОБА_1 надано копії квитанцій про придбання лікарських засобів за період з 30 червня 2018 року по 08 липня 2018 року (а. с. 57-61 том 1).

Власність зобов`язує (частина четверта статті 319 ЦК України). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності.

Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Недоговірна відповідальність виникає лише у разі завдання шкоди неправомірними діями правопорушника. У разі ж завдання шкоди правомірними діями, цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, протиправний характер діяння є універсальною типовою умовою цивільно-правової відповідальності. Якщо порушуються цивільні відносини, які виникають на підставі будь-яких юридичних фактів, крім договору (відповідно при недоговірній відповідальності), протиправним визнається діяння особи, що порушує заборони, а також прямі приписи певної поведінки учасників правовідносин, встановлені в нормах права.

Під шкодою розуміють втрати, яких зазнала потерпіла сторона у формі знищення або пошкодження майна внаслідок протиправної поведінки іншої особи. Шкода у спеціально - юридичному значенні (залежно від правової системи даної країни, конкретної галузі права) - це пряма дійсна шкода (реальна матеріальна шкода) або матеріальна шкода як сукупність реальної шкоди та упущеної вигоди чи шкода як сукупність матеріальної та моральної шкоди; порушення прав, свобод, законних інтересів суб`єктів права, а також, створення ситуації, коли їх неможливо здійснити. Іншими словами, шкода це зменшення кількості майнового блага (внаслідок знищення майна, втрата можливості отримати майно, яке особа неодмінно отримала б за нормального перебігу подій) або погіршення його якості (пошкодження речі, зіпсування, приведення її у стан, у якому вона здатна виконувати всі свої функції).

Шкода у власне етичному (загально-соціальному, загальнолюдському) значенні - це певна шкода суто соціально-моральному характеру, спричинена суцільним відносинам у процесі здійснення суб`єктивного права (шкода з огляду на вимоги до моральності поведінки особи, моральні цінності суспільства).

Зміст збитків як грошової форми шкоди допомагає розкрити стаття 22 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки включають: 1) реальні збитки, які у свою чергу включають: а) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі; б) витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення порушеного права; 2) упущену вигоду - доходи, які особа могла б одержати за звичайних обставин, якби її право не порушили.

Тобто, збитки це грошова оцінка (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ця норма збігається із правилом частини третьої статті 22 ЦК України, яка також передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З аналізу вищенаведених цивільно-правових норм можна зробити висновок, що особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка завдала такої шкоди, відшкодування витрат, у тому числі, й на лікування, в межах витрат, які вона понесла (реальні збитки).

При цьому, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено, що шкода його здоров`ю завдана саме внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідачки.

У позовній заяві та у межах кримінального провадження ОСОБА_1 сам зазначав, що край металевої труби на завісі вікна, яким його поранено, видуло вітром.

Пориви вітру швидкістю 9 метрів за секунду 30 червня 2018 року з 06 до 12 години також підтверджуються довідкою метеорологічної станції Державної служби України з надзвичайних ситуації від 07 грудня 2018 року (а. с. 37 том 1).

Отже, причиною завдання шкоди позивачу було явище природи, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити, а не дії відповідачки.

Доказів того, що металева труба на завісі вікна палатки не була закріплена належним чином через бездіяльність відповідачки, матеріали справи не містять.

Позивачем не спростовано, що завдання йому тілесних ушкоджень відбулось внаслідок пориву вітру і не пов`язане з неналежним виконанням відповідачкою своїх обов`язків з утримання майна.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що не встановлено причинний зв`язок між шкодою і неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачки, відтак не вбачається підстав для покладення на неї цивільно-правової відповідальності.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, враховуючи те, що позивачу дійсно було нанесено шкоду в результаті пригоди, яка сталася внаслідок природного явища, а саме пориву вітру, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову щодо відшкодування майнової і моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд першої оцінки не надав належної оцінки доказам у справі, а саме протоколу огляду місця події, довідці Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія», повідомленню Міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозова Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, протоколам допиту свідків, повідомленню Лозівського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, якими підтверджується, що торгівельна палатка відповідачки, трубою завіси вікна якої йому завдано ушкодження, дійсно 30 червня 2018 року о 08-00 годині ранку знаходилась на вказаному ньому місці, а також наявність труби на завісі вікна палатки, яка не була зафіксована, хиталась від вітру, внаслідок чого йому завдані тілесні ушкодження; що відповідачка не заперечувала, що використовувала торгівельну палатку, та наявність металевої труби, судова колегія відхиляє, оскільки надані позивачем докази не підтверджують причинного зв`язку між діями відповідачки та завданням йому шкоди.

Крім того, з протоколу огляду місця події від 30 червня 2018 року вбачається, що на момент огляду у крайньому зліва вікні мається брезентова штора, яка прикриває вікно. Кінцевий край штори не закріплений на основі палатки і вільно хитається при поривах вітру. Однак, будь-якої металевої труби, прив`язаної до штори вказаного вікна, не виявлено (а. с. 39-40 том 1).

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, отже підстав для скасування рішення суду в цій частині також не вбачається.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.