ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/501/21
Номер провадження 2/292/178/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С., секретаря судових засідань Володіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання фізичних осіб такими, що втратили право користування житлом,- В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що являється власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який набула на підставі рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26.07.2016 року у справі №292/205/16-ц. На даний час у вищевказаному будинку зареєстровані її брат ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 , однак останні на даній житловій площі давно не проживають та не беруть участі у витратах, пов"язаних з обслуговуванням даного житла (комунальні послуги, ремонт тощо). Так, ОСОБА_3 , виїхавши орієнтовно до м.Києва, не проживає в будинку з 2004 року, а ОСОБА_2 - з 2015 року. 30.01.2020 року комісія у складі представників Пулинської селищної ради Житомирської області склала акти за №51 та №52 про те, що у будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає. 21.09.2020 року комісія у складі представників Пулинської селищної ради Житомирської області повторно здійснила виїзд щодо з"ясування фактичного проживання/непроживання осіб по АДРЕСА_1 та засвідчила те, що за вказаною адресою ніхто не проживає. 21.05.2021 року комісія у складі представників Пулинської селищної ради Житомирської області провела обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що в будинку ніхто не проживає. Таким чином, вважає, що відповідачі втратили право користування даним житлом на підставі їх відсутності понад один рік у вказаному житловому приміщенні, наявність реєстрації місця проживання відповідачів у належному їй будинку перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном та відштовхує потенційних покупців від укладання договору купівлі-продажу цього будинку, тому просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою судді від 14.06.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 05.07.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідачів на позовну заяву, в обґрунтування якого він зазначає, що сторони є рідними сестрами та братом. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законними користувачами спірного житлового будинку, так як даний будинок з господарськими будівлями і спорудами при житті їх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав останнім на праві спільної сумісної власності подружжя. Так, батьки відповідачів 26.07.1963 року уклали шлюб. Рішенням виконкому Червоноармійської селищної ради депутатів трудящих Червоноармійського району Житомирської області від 06.09.1968 року їм було виділено земельну ділянку розміром 0,03 га із земельного фонду селищної ради під будівництво житлового будинку на території смт.Червоноармійськ Житомирської області та видано Свідоцтво на забудову садиби в сільській місцевості із строком закінчення будівництва 1968-1971 р.р. У 1977 році батьки відповідачів завершили будівництво житлового будинку та 21.07.1977 року ОСОБА_4 отримав Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідачів ОСОБА_4 , який за життя своїм заповітом, посвідченим 25.09.2015 року державним нотаріусом Червоноармійської державної нотаріальної контори Житомирської області, на випадок своєї смерті заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 . Оскільки мати відповідачів ОСОБА_5 відмовилася від прийняття обов"язкової частки у спадщині чоловіка, тому частку у спільній сумісній власності у спірному будинку успадкувала позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати відповідачів ОСОБА_5 , після смерті якої відповідачі прийняли спадщину за законом, подавши відповідні заяви до приватного нотаріуса Пулинського нотаріального округу Житомирської області Висоцького Д.І. Дочка померлої ОСОБА_1 спадщину після смерті матері не прийняла. Під час оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , стало відомо, що при винесенні рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26.07.2016 року суд не був обізнаний про те, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя, в якому частка померлого становила 1/2. Вважають дане рішення незаконним, тому на даний час готують касаційну скаргу про його скасування. За таких обставин зараз між сторонами виник спір за спадкове майно, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 , тому просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у зв"язку з безпідставністю позовних вимог. У своїй відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла до суду 09.07.2021 року, позивачка зазначає, що рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року за нею визнано право власності у порядку спадкування за заповітом на спірний житловий будинок, дане рішення ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.09.2016 року залишено без змін. ОСОБА_5 , маючи право на обов"язкову частку у спадковому майні, відмовилася від спадщини на її користь та визнала даний позов повністю, подавши відповідні заяви до Червоноармійського районного суду та до апеляційного суду Житомирської області. У той же час її мати, маючи право на частку у спільному майні подружжя, не заявляла такої вимоги до суду та не зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя після смерті чоловіка. У подальшому ОСОБА_5 не оскаржувала рішення суду, чим визнала правомірним набуття нею права власності на цілу частку спірного майна. У свою чергу відповідачі по даній справі не оскаржували рішення суду першої інстанції щодо невідповідності частки спадкодавця у спірному майні, хоча були поінформовані про те, що даний житловий будинок був побудований батьками у шлюбі та являвся спільною сумісною власністю подружжя, тобто на час пред"явлення нею позову ніякого майнового спору, як вказано у відзиві, не існувало. Враховуючи вищевикладене, вважає, що викладені у відзиві на позовну заяву заперечення є необґрунтованими та не мають братися до уваги у даній справі. Своїм право на подання заперечення на відповідь на відзив, перебаченим ст.180 ЦПК України, відповідачі не скористалися. Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Повідомила, що їй відомо про те, що у відкритті касаційного провадження по цивільній справі №292/205/16 відмовлено. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від останнього на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги заперечують повністю у зв"язку з наявністю спору за право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом частки спірного будинку (по 1/4 кожному) після смерті ОСОБА_5 . Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено та вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №133197727 від 03.08.2018 року, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 69 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов №51 та акту обстеження №52 від 30.01.2020 року в результаті обстеження умов проживання в будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що в даному будинку ніхто не проживає (а.с.11, 12). За повідомленням Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області №1983 від 21.09.2020 року комісією в складі представників селищної ради здійснено виїзд та опитано сусідів щодо фактичного проживання/непроживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13). Згідно копій довідок виконкому Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області №332 від 31.01.2020 року та №1718 від 21.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але фактично за вказаною адресою ніхто не проживає (а.с.14, 15). Як вбачається з копії акту встановлення факту проживання №165 від 21.05.2021 року станом на 21.05.2021 року ознаки проживання людей в будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданого 13.02.2020 року Пулинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №67 (а.с.24). Своїм заповітом, складеним 25.09.2015 року та посвідченим державним нотаріусом Червоноармійської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.49). Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41624564 від 25.09.2015 року складений ОСОБА_4 заповіт від 25.09.2015 року зареєстрований в Спадковому реєстрі за №57989800 (а.с.50). Як вбачається з копії заяви ОСОБА_5 до Червоноармійської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь своєї дочки ОСОБА_1 (а.с.48). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21.10.2019 року Пулинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис №158 (а.с.24). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 від 13.02.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.07.1963 року (а.с.25). Згідно копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР ОСОБА_4 виділено під забудову з присадибного фонду земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва житлового будинку (а.с.26). Як вбачається з копії довідки приватного нотаріуса Пулинського районного нотаріального округу Житомирської області Висоцького Д.І. від 06.11.2020 року №215/02-14 та копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59083434 від 21.01.2020 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 заведена спадкова справа за №8/2020. Спадкоємцями померлої ОСОБА_7 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.28). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року у цивільній справі №292/205/16-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування як за спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43-44). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.09.2016 року у справі №292/205/16-ц рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року залишено без змін (а.с.45-46). Згідно копії касаційної скарги від 03.07.2021 року на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22.09.2016 року у справі №292/205/16-ц ОСОБА_3 оскаржує вищевказані рішення та ухвалу до Касаційного цивільного суду (а.с.29-30). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 03.07.2018 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_8 купила житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.51-52). Вищевказаний договір був розірваний на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу від 02.2018 року (а.с.53-54). Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог представник відповідачів посилається на наявність між сторонами спору за право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом частки спірного будинку (по 1/4 кожному) після смерті ОСОБА_5 . Однак, як вбачається з копії ухвали Верховного суду від 10.08.2021 року у справі №292/205/16 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом відмовлено, на даний час рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 року набрало законної сили, тому суд приходить до висновку про відсутність між сторонами спору з приводу права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом частки спірного будинку. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні позивачкою доведено її право власності на спірний житловий будинок, а відповідачами не надано підтверджуючих документів про те, що даний житловий будинок не належить позивачці, в ході судового розгляду позивачкою доведено у встановленому законом порядку факт фактичного непроживання відповідачів без поважних причин понад рік у належному їй на праві власності житловому будинку по АДРЕСА_1 , тому суд вбачає правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, 150 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання фізичних осіб такими, що втратили право користування житлом, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С.Рябенька