Справа №333/6951/20
Провадження №2/333/1068/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Садовська Я.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про усунення перешкод у спілкуванні та у вихованні онуки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про усунення перешкод у спілкуванні та у вихованні онуки.

Свою позовну заяву обґрунтували тим, що іх донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дитина ОСОБА_6 , їх онука. ОСОБА_5 , періодично виїздила на роботу до Португалії, а з 2016 року вона проживає там майже постійно. Їх донька, ОСОБА_6 , була влаштована у дитячий садок, потім на навчання до школи у Португалії, закінчила там перший та другий класи і на 2019-2020 роки вступила до 3 класу. У 2019 році батько, ОСОБА_4 , подарував доньці свою половину квартири у Португалії, тобто, вона має житло для проживання на території цієї країни. У липні 2019 році мати привезла доньку у м. Запоріжжя, батько залишив її у себе, при цьому, вона надала йому довіреність, за якою він мав повернутися до Португалії з донькою для продовження навчання, але свою обіцянку не виконав, дитини не повернув. У зв`язку з чим вона була вимушена звернутися з заявою до директора шкоди у Португалії та повідомити про це, щоб дитини не відрахували зі школи. Мати житини на теперішній час проживає та працює у Португалії, забрати доньку самостійно не має можливості, так як її документи щодо громадянства перебувають у відповідній установі. Відповідач відмовляється повернути дитину до Португалії для продовження навчання та проживання разом з матір`ю, а вона не може її вивезти за межі України без згоди батька. Таким чином, відповідач примусово розлучив мати з донькою та порушив навчальний процес, самостійно, без її згоди влаштував доньку на навчання у м. Запоріжжі до школи № 8, про що повідомив її телефоном і з цього моменту уникає спілкування з нею, вчиняє перешкоди у її спілкуванні з донькою буд-якими засобами зв`язку, а також перешкоджає у спілкуванні доньки з позивачами. У м. Запоріжжі ОСОБА_6 зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично вони проживали по АДРЕСА_2 , у будинку, де 33/100 частини належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. На теперішній час дитина проживає разом із відповідачем за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач тисне на дитину з метою спільного проживання з ним, залякує дитину, не дає можливості спілкуватися їй ні з матір`ю, ні з бабусею та дідусем . Позивачі неодноразово наполегливо просили ОСОБА_4 надати їм можливість бачитись та спілкуватись із онукою, приймати участь у вихованні та розвитку дитини, однак він відмовляє у цьому та налаштовує дитину проти матері, бабусі та дідуся. Добровільно вирішити це питання з відповідачем неможливо. Позивачі дуже болісно ставляться до ситуації, у якій опинилася їх онука, переживають за її фізичне та моральне здоров`я і розвиток, хочуть приймати участь у її розвитку шляхом спілкування та виховання. Онука також їх любить та бажає з ними спілкуватись і проводити час. Однак жорстока агресивна позиція її батька, відповідача по справі, позбавляє дитину можливості бачитися із бабусею та дідусем, травмує психіку, змушує нервувати та засмучуватися. Протиправна поведінка відповідача негативно впливає на виховання та розвиток дитини, а також порушує права позивача як бабусі і дідуся на зустрічі, спілкування, виховання онуки. Всі намагання врегулювати мирним шляхом даний спір не призвели до результату, оскільки відповідач перешкоджає та штучно створює такі обставини, через які позивачі не можуть зустрічатися з онукою. Позивачі зверталися до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, із заявою про вирішення спірного питання спілкування з онуком, але отримали повідомлення про необхідність звернення для вирішення цього питання до суду. За таких підстав відповідно до ст. 257, 159 СК України позивачі просять забов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з онукою.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23 лютого 2021 року о 08 год. 30 хв., надано відповідачу строк для подання відзиву, а третім особам - для подання пояснення щодо позову.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15 червня 2021 року о 12 годині 10 хвилиш.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, відзив до суду не надав.

Відповідач у судове засідання 09.09.2021 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, жодних заяв до суду не було надіслано.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідачки, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

В зв`язку з повторною неявкою відповідачки, що повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів (постановляє заочне рішення).

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з зазначених в ньому підстав, у вступному слові додатково пояснили, що позивач мала можливість зустрітися з онукою у серпні, коли з Португалії приїхала її мама, відповідач дозволив їм побачитися з онукою, вона тиждень жила з мамою, у будинку бабусі, але потім відповідач забрав доньку і більше не надавав можливості з нею спілкуватися.

Позивачі вважають дії відповідача такими, що порушують їх право на спілкування з онукою, хоча це спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку онуки, зважаючи на це просить позов задовольнити і визначити спосіб її участі у вихованні дитини.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарськомурайону у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову

Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і перевірено доказами, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.04.2011року.

Наразі ОСОБА_7 мешкає разом збатьком за адресою: АДРЕСА_3

Як встановлено судом в ході розгляду справи, між позивачами відповідачем не досягнуто згоди з приводу участі бабусі та дідуся у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позивачі зверталася до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, із заявою про вирішення спірного питання спілкування з онуком, але листом від 16.11.2020 року № Гр-9-0959 їм було рекомендовано звернутися для вирішення цього питання до суду.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Частиною другою статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 р. (Справа №756/7995/15-ц) зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи та беручи до уваги, що спілкування бабусі з онукою повинно здійснюватися з урахуванням інтересів дитини, її віку, при вирішенні спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та встановити спосіб участі позивача в спілкуванні з дитиною відповідно до редакції, викладеної у позовній заяві.

Зважаючи на викладені обставини, бабуся має право на спілкування з онукою, а також на участь у його вихованні, має на це бажання, а спілкування між бабусею та онуком не буде перешкоджати його нормальному розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 159, 257, 263 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 82 ч. 1, 223 ч. 1,4, 259 , 263-265, 273 280-282, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про усунення перешкод у спілкуванні та у вихованні онуки задовольнити.

Встановити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 час спілкування з онукою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , один раз на тиждень протягом чотирьох годин без пристуності батька, ОСОБА_4 , у суботу або неділю за місцем нашого фактичного проживання АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2021 року

Суддя: Ю.Р.Піх