Справа № 943/850/20 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/811/1124/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 943/850/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Буського районного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 8 141,89 грн.,-

в с т а н о в и в :

28 травня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості як із спадкоємця ОСОБА_2 за Кредитним договором №б/н від 20 квітня 2012 року на загальну суму 8 141,89 грн.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «Приватбанк». В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується із рішенням суду, вважає таке незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що позичальник по справі ОСОБА_2 підписав заяву-анкету б/н від 20 квітня 2012 року згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 0,00 грн. із сплатою відсотків за користування таким. В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 4 000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором б/н від 29 січня 2008 року становить 13 469,22 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної заяви у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строки, встановлені ст.1281 ЦК України, що відповідно з ч.4 цієї статті позбавляє позивача права вимоги до спадкоємців, однак стаття 1281 ЦК не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів, яке може відбуватися безпосередньо спадкоємцю так і через нотаріуса. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц. Звертає увагу, що боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із претензією кредитор звернувся до Буської ДНК 13 липня 2018 року, тобто в межах строку встановленого ч.3 ст.1281 ЦК.

Просить скасувати оскаржуване рішення Буського районного суду Львівської області та ухвалити нове рішення про задоволення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником відповідача скеровано на адресу суду Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).

У Відзиві зазначає, що рішення Буського районного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року є законним та обгрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

За змістом частини 1 ст. 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За частиною другою статті 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 з метою отримання кредитних послуг, підписав у АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 20 квітня 2012 року, уклавши в такий спосіб договір про надання банківських послуг, отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 0,00 грн. на платіжну картку, який у подальшому визначений у розмірі 4 000,00 грн.

Згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором станом на 10 листопада 2019 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8 141,89 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про його смерть від 27 вересня 2017 року ( а.с.35).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями першої черги по закону є його мати ОСОБА_3 , яка проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Соколівської сільської Ради № 247 від 11 листопада 2020 року, яка визначена відповідачем по справі (а.с.171).

Відповідачка по справі не зверталася у нотаріальну контору за оформленням спадкових справ, однак спадкова справа № 20/2018 після смерті ОСОБА_2 заведена 12 березня 2018 року за претензією кредитора АТ КБ «Приватбанк». (а.с.43-47).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із вимог ст.. 1281 ЦК України, а саме, що позивач як кредитор спадкодавця не пред`явив вимоги до відповідачки ОСОБА_1 як спадкоємця боржника у шестимісячний строк, визначений ст. 1281 ЦК.

Окрім цього, ст.ст. 1281, 1282 ЦК передбачають, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями повинно відбуватися у межах вартості отриманого ними у спадщину майна, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, відтак до застосування підлягають норми статті 1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно із статтею 1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В той же час положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК прописано, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК строки-це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язаннями, а також припинення такого зобов`язання.

У пункті 2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5від 22.02.2012 наведений перелік підстав за яких нотаріус заводить спадкову справу за місцем відкриття спадщини. Претензія кредитора наявна у даному переліку.

Наведені вище норми свідчать про те, що претензія кредитора надіслана нотаріусу є підставою для заведення спадкової справи, а не вимогою кредитора до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Посилання позивача на п.189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставним, оскільки така втратила чинність 07 березня 2012 року, тобто до укладення кредитного договору та виникнення спірних правовідносин.

У Відповіді на Відзив (а.с.92), позивач зазначає, що відповідач повідомив Банк про день смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через 14 днів. Вказана обставина підтверджується знімком екрану із Банківського комплексу на якому вбачається, що лише 09 жовтня 2017 року було прикріплено Свідоцтво про смерть.

18 листопада 2017 року, тобто у встановлений ст.1281 ЦК строк, Банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника (а.с.105 зворот-113), шляхом направлення на адресу Буської державної нотаріальної контори претензії кредитора, однак відповіді від Буської державної нотаріальної контори на вищезазначену претензію кредитора Банк не отримав.

Твердження позивача у апеляційній скарзі із посиланням на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15ц, а саме, що стаття 1281 ЦК не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів, а тому пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю так і через нотаріуса спростовується вимогами тієї ж статті 1281 ЦК, що прописано Верховним Судом у тій же постанові.

Сам позивач зазначає у Відповіді на Відзив до позовної заяви, що про смерть позичальника відповідач повідомила 09 жовтня 2017 року, однак із листом-претензією до відповідачки ОСОБА_1 , яка фактично прийняла спадщину, а не юридично, пред`явив 27 вересня 2019 року (а.с. 44-47), тобто після спливу двох років, що підтверджується долученим до позовної заяви листом-претензією від 06 вересня 2019 року та поштовою квитанцією про направлення цього листа відповідачу, на що суд першої інстанції правильно посилається у рішенні.

Відтак, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання позивачем передбаченого статтею 1281 ЦК шестимісячного строку пред`явлення вимоги до спадкоємця, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року, у справі № 495/1933/15ц, прописано, що на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Позивач по справі АТ КБ «Приватбанк» мав можливість, в межах строку, передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК, скористатися своїм правом подати вимогу кредитора безпосередньо до спадкоємців, оскільки про день смерті позичальника був повідомлений відповідачем 09 жовтня 2017 року.

Враховуючи те, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Саме такі висновки покладені в основу рішення суду першої інстанції та відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статі 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 375, 383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст..ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк