Справа № 390/768/21
Провадження № 2/390/566/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарях Шматковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі поданої анкети-заяви відповідача від 19.04.2017 року, якою вона приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки, банк встановив їй кредитний ліміт на платіжну карту зі сплатою процентів, відповідно до умов договору. Відповідач не виконувала умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом на суму 69537,43 грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду подано клопотання, в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, інші клопотання відсутні, просить розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Нофенко Ю.В. до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги не визнає у повному обсязі. В письмових поясненнях, долучених до заяви, представник відповідача зазначила, що в анкеті-заяві від 19.04.2017 року відсутня інформація щодо відкриття ОСОБА_1 кредитного рахунку, отримання нею кредитної картки зі строком її дії, встановлення кредитного ліміту, отримання кредитних коштів та строку їх повернення. Анкета-заява взагалі не містить відомостей про обрання відповідачем виду банківських послуг. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження видачі кредитної картки та перерахованої на неї суми кредиту, неможливо перевірити нарахування суми боргу та процентів. Витяг з правил та умов надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» не містить підпису відповідача, тому такі правила не є частиною кредитного договору, укладеного 19.04.2017 року, шляхом підписання анкети-заяви. Вищенаведене свідчить про недотримання позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з ним таких умов. На підставі зазначеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.04.2017 року ОСОБА_1 подано до ПАТ «Акцент-Банк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, чим виявила бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг, проте бажаний кредитний ліміт не визначено, не обрано вид кредитної карти, відсутня відмітка про її видачу, процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена. Крім того, у вказаній анкеті-заяві відсутня вказівка на бажаний кредитний ліміт та умови щодо його збільшення (а.с.7 зв.).

На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду витяг з Умов та Правила надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», що розміщенні на сайті позивача, однак вони підпису ОСОБА_1 не містять (а.с.8-12).

Крім того, позивачем надано Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», підпис ОСОБА_1 щодо ознайомлення з його змістом у зазначеному документі відсутні (а.с.13).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається, матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені позивачем до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг, розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку отримання кредитних коштів, встановлення та збільшення кредитного ліміту.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зазначені умови банківського обслуговування носять мінливий характер, і їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з правовою позицією, висловленої у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15. Докази незмінюваності умов та правил кредитування з часу підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 19.04.2017 року, позивачем суду не надано.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді укладання кредитного договору, із зазначенням кредитного ліміту та ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Надані банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Крім того, у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують будь-яку суму встановленого ОСОБА_1 кредитного ліміту, оскільки в анкеті-заяві, підписаної відповідачкою, бажаний кредитний ліміт нею не зазначений.

Належних, допустимих та достовірних доказів отримання відповідачем кредитної картки у позивача із зазначенням строку її дії, відкриття карткового рахунку, його номер, встановлення кредитного ліміту, його зміни, а також відомості щодо використання кредитних коштів відображені у витягу по банківському рахунку, позивачем суду не надано, що є його прямим процесуальним обов`язком з огляду на приписи ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

В своєму клопотанні представник позивача вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи.

У зв`язку з чим, надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що позивачем не надано доказів у відповідності до положень 76-79 ЦПК України, які б підтверджували факт встановлення та збільшення кредитного ліміту, отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних ОСОБА_1 , не містить жодних даних про умови кредитування, на які погодилась ОСОБА_1 .

Отже, позивачем не надано доказів правомірності отримання відповідачем банківської картки, встановлення та зміни кредитного ліміту.

Встановлені судом обставини не підтверджують укладання кредитного договору і надання відповідачу кредитних коштів в межах кредитного ліміту, який не відображений в жодному доказу, наданому позивачем до суду.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві даних про бажання ОСОБА_1 одержати кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом, узгодження його розміру, домовленості сторін про можливість встановлення та зміни кредитного ліміту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України та наслідки порушення однією зі сторін зобов`язання.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ПАТ «Акцент-Банк» не довів свого права на стягнення з відповідача кредитних коштів, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю за його недоведеністю та безпідставністю.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст.141 ЦПК України.

На підставі ст.ст.207, 526, 626, 628, 634, 638, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4-5, 10, 12-14, 77-81, 95, 133, 137, 139, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»: вул.Батумська, 11, м.Дніпро, поштовий індекс 49074, ;

відповідач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А.Бойко