Ухвала

08 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 344/854/17

провадження № 61-3764св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяву ОСОБА_4 про залучення до участі у справі правонаступника позивача - публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 21 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 1796/07-К від 29 жовтня 2007 року, станом на

01 грудня 2016 року в розмірі 769 485,43 грн з яких 632 572,86 грн заборгованості по кредиту (прострочена та поточна), 10 715,72 грн суми строкової заборгованості по відсотках, 118 584,29 грн суми простроченої заборгованості по відсотках, 7 612, 56 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Розстрочено виконання стягнення заборгованості в сумі 769 485,43 грн на 30 місяців з розрахунку по 25 650 грн щомісячно, а останній місяць - 25 635,43 грн з моменту набрання рішення суду законної сили.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня

2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пені за кредитним договором

№ 1796/07-К від 29 жовтня 2007 року станом на 01 грудня 2016 року у розмірі 7 612,56 грн, судових витрат у розмірі 11 542,29 грн та у задоволенні позовних вимог про розстрочку виконання рішення суду скасовано. Ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» пеню за кредитним договором № 1796/07-К від 29 жовтня 2007 року за період з 16 січня по 01 грудня 2016 року в розмірі 380 628,13 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 35 407 грн та відмовлено у задоволенні позовних вимог про розстрочку виконання рішення суду. В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення стягнення пені, розстрочки виконання стягнутої заборгованості та припинення поруки та скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині припинення поруки та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 25 816, 33 грн за подання касаційної скарги. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. Клопотання про зупинення виконання рішення задоволено, зупинено виконання рішення Апеляційного суду

Івано-Франківської області від 18 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року прийнято до провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року матеріали касаційних скарг передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2020 року справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Аргументи заяви

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 про залучення його до участі у справі, як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Заяву мотивовано тим, що 23 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 019/18-О за умовами якого банківська установа уступила останньому всі права та вимоги за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № 1796/07-К з усіма додатками до нього, додатковими договорами та угодами, який укладався між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

На підтвердження наведених обставин заявник додав ксерокопії зазначеного договору про відступлення прав вимоги від 23 липня 2018 року № 019/18-О, ксерокопію договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л. А. від 29 жовтня 2007 року за реєстровим № Д-1006 та ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

23 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 019/18-О за умовами якого банківська установа уступила останньому всі права та вимоги за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № 1796/07-К з усіма додатками до нього, додатковими договорами та угодами, який укладався між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відомості про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги від 23 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 відсутні.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (пункти 37, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (пункт 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня

2021 року у справі № 906/1174/18).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі

№ 906/1174/18).

Велика Палата Верховного Суду вже робила висновок про те, що суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (пункти 51-52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).

Отже сторони договору купівлі-продажу майнових прав фактично уклали договір купівлі-продажу права вимоги, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (провадження

№ 14-181цс20) та у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 686/12230/18 провадження № 61-12810св20.

Отже, у зобов`язаннях із яких виник спір у цивільній справі № 344/854/17 відбулася заміна ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_4 , який відповідно до положень стаття 55 ЦПК України підлягає залученню до участі у справі, як правонаступник позивача.

Керуючись статтею 55, 260, 261 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Залучити ОСОБА_4 до участі у справі

№ 344/854/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як правонаступника позивача - публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович