Ухвала

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 464/5076/19

провадження № 61-11292св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Думич Наталії Богданівни на постанову Львівського апеляційного суду від 26 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» (далі - ТОВ «Львівський бетон») на свою користь 413 667 грн вихідної допомоги та 51 558,40 грн частини недоплаченої компенсації, які йому належали при звільненні з роботи, але не були виплачені відповідачем.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 27 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Львівський бетон» на користь ОСОБА_1 413 667 грн вихідної допомоги та 51 558,40 грн частини недоплаченої компенсації, а всього - 465 225,40 грн, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Львівський бетон» задоволено. Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 27 листопада 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

06 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Думич Н. Б. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Сихівського районного суду міста Львова від 27 листопада 2019 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Сихівського районного суду міста Львова.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду. Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Думич Наталії Богданівни на постанову Львівського апеляційного суду від 26 травня 2021 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко