Головуючий у І інстанції Юзькова О.Л.
Провадження №22-ц/824/9347/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Оператор ринку» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив про його задоволення, посилаючись на те, що 12.06.2019 року Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження № 398-р про призначення ОСОБА_1 директором Державного підприємства «Оператор ринку», а 26.06.2019 року між Кабінетом Міністрів України та ОСОБА_1 було укладено трудовий контракт № 3-е/19, за умовами якого ОСОБА_1 був призначений на посаду директора ДП «Оператор ринку» строком на 5 років, а саме: з 26.06.2019 року до 25.06.2024 року включно.

Разом з тим, розпорядженням КМУ від 21.10.2020 року за № 1327-р позивача було звільнено з посади директора ДП «Оператор ринку» з підстав, передбачених п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з наказом ДП «Оператор ринку» від 26.10.2020 року за № 56-К ОСОБА_1 звільнено 26.10.2020 року з займаної ним посади на підставі Розпорядження КМУ від 21.10.2020 року за № 1327-р (п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

На думку позивача, його звільнення є незаконним, оскільки всупереч вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» КМУ порушив визначений Регламентом порядок внесення пропозиції про звільнення керівника державного підприємства та порядок розроблення розпорядження про його звільнення, а саме: пропозицію про його звільнення було внесено першим заступником Міністерства енергетики України, а не Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, як то передбачено у випадку звільнення керівників особливо важливих для економіки підприємств. Крім того, відповідачами не було проведено службового розслідування щодо невиконання або неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, а також не відібрано пояснень з приводу діяльності позивача на займаній посаді. Також позивач у позові посилався на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, його було звільнено під час перебування у відпустці. Оскільки позивача було звільнено з порушенням встановленого законом порядку, він підлягає поновленню на роботі, а з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Незаконним звільненням позивачу також було завдано моральної шкоди, яка полягає у заподіянні йому значних душевних страждань, викликаних необхідністю докладати додаткові зусилля для організації власного життя. Крім того, в період глобальної економічної кризи та карантинних обмежень позивачу буде дуже складно знайти таку ж престижну та оплачувану роботу, яка б надавала йому задоволення від реалізації себе, як спеціаліста. В результаті незаконних дій щодо звільнення у позивача також погіршилось самопочуття.

Враховуючи викладене, позивач просив суд скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України № 1327-р від 21.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора державного підприємства «Оператор ринку»; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Оператор ринку» на умовах контракту №3-е/19, укладеного 26.06.2019 року між ним та Кабінетом Міністрів України; стягнути з Державного підприємства «Оператор ринку» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2020 року по день ухвалення рішення у справі, виходячи з середньоденної заробітної плати, розрахованої ДП «Оператор ринку», у сумі 8 053 грн. 78 коп.; стягнути з Державного підприємства «Оператор ринку» на користь ОСОБА_1 200 000 грн. 00 коп. моральної шкоди; покласти судові витрати на відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Оператор ринку» за пунктом 8 частиною 1 ст. 36 КЗпП України з 26 жовтня 2020 року на 05 листопада 2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ДП «Оператор ринку» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №1327-р від 21.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора державного підприємства «Оператор ринку»; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Оператор ринку» на умовах контракту №3-е/19, укладеного 26.06.2019 року між ним та Кабінетом Міністрів України; стягнути з Державного підприємства «Оператор ринку» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2020 року по день ухвалення рішення у справі, виходячи з середньоденної заробітної плати, розрахованої ДП «Оператор ринку», у сумі 8 053 грн. 78 коп.

Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на те, що судом не надано належної оцінки тій обставині, що підстав для його звільнення, передбачених контрактом, не було, оскільки для підприємства не настали негативні наслідки, зважаючи на те, що штраф ДП «Оператор ринку» в бюджет був перерахований 22 жовтня 2020 року, а розпорядження КМУ про його звільнення було постановлене раніше - 21 жовтня 2020 року. Крім того, 07.10.2020 року під час відкритого засідання НКРЕКП, на якому вирішувалося питання накладення штрафу на ДП «Оператор ринку», більшість членів комісії дійшла висновку про правильні дії підприємства у ситуації, що склалася, однак оскільки саме ДП «Оператор ринку» є відповідальним за належне функціонування програмного забезпечення, його було оштрафовано на суму 85 000,00 грн. Таким чином, до збою програмного забезпечення, який став підставою для складання Акту, а пізніше винесення Постанови НКРЕКП, на виконання якої державне підприємство сплатило штраф у розмірі 85 000,00 грн., позивач жодного відношення не має. Крім того, дії державного підприємства, та позивача, як його керівника, у позаштатній ситуації, яка склалась, були правильними, тоді як підприємство і керівництво, здійснювало всі необхідні заходи задля дотримання необхідного балансу щодо недопущення виникнення неправомірних збитків учасників ринку, і жодних порушень законодавства та ліцензійних умов допущено не було. Крім того, оскільки позаштатна ситуація, яка мала наслідком накладення штрафу на ДП, виникла через збій програмного забезпечення, підтримка та обслуговування якого здійснюється АТ «Сфера», 26.10.2020 року ДП «Оператор ринку» направив до АТ «Сфера» претензію про сплату збитків, які були понесені через збій в роботі програмного забезпечення. В свою чергу, повністю визнаючи свою вину у збої програмного забезпечення, АТ «Сфера» сплатило ДП збитки у сумі 85 000 грн. 00 коп., компенсувавши тим самим сплачений підприємством штраф.

Оскільки комісією НКРЕКП було визнано дії ДП «Оператор ринку» правильними та вірними по суті, а АТ «Сфера» переказало на користь ДП «Оператор ринку» розмір сплачених штрафних санкцій у сумі 85 000 грн. 00 коп., в діях позивача не вбачається будь-яких грубих порушень, що спричинили б значні негативні наслідки для підприємства, як то збитки або інші фінансові втрати для підприємства. Тобто, в ситуації, яка була вказана НКРЕКП в Акті № 355, що став підставою для звільнення позивача, відсутні підстави для розірвання з ним Трудового контракту.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від В.о. директора ДП «Оператор ринку» Сутченка Р.В., останній проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечив та просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника Кабінету Міністрів України - Пуленець А.С., останній проти задоволення скарги позивача заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Балицький І.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представники відповідачів ДП «Оператор ринку» - Зарицький О.А. та Кабінету Міністрів України - Полець Д.М., в апеляційному суді проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечили та просили залишити рішення суду без змін з підстав, викладених у відзивах на скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено позивачем в частині відмови у задоволенні його вимог про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, тому колегія суддів згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2019 року за № 398-р ОСОБА_1 було призначено директором державного підприємства «Оператор ринку» (том 1, а.с.21).

26 червня 2019 року між ОСОБА_1 та Кабінетом Міністрів України в особі Міністра енергетики та вугільної промисловості України було укладено контракт за реєстраційним номером 3-е/19 (том 1, а.с.42-50), за умовами якого позивач був призначений на посаду директора строком на 5 років з 26.06.2019 року до 25.06.2024 року та зобов`язався, серед іншого: забезпечувати ефективне використання державного майна, закріпленого за підприємством на праві господарського відання; дотримуватися законодавства України, статуту Підприємства та цього контракту; виконувати обов`язки, покладені на нього наказами, дорученнями та іншими документами суб`єкту управління.

Згідно з п. 20 розділу 4 Контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. Керівник несе персональну відповідальність за фінансово-господарську діяльність підприємства, незаконне та неефективне використання майна та прибутку підприємства, нецільове використання бюджетних коштів тощо.

Відповідно до умов п. 23 розділу 5 Контракту цей контракт припиняється: після закінчення строку дії контракту; за згодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених п.п. 24 і 25 цього контракту; інших підстав, передбачених законодавством.

При цьому, як передбачено п.п. б п. 24 розділу 5 Контракту, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи суб`єкту управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.).

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що за результатами позапланової перевірки ДП «Оператор ринку» на предмет дотримання вимог нормативно-правових актів, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було складено Акт від 15.09.2020 року за № 355, згідно з яким виявлено порушення ДП «Оператор ринку» п.п. 10 та 13 п. 2.2 Ліцензійних умов, провадження господарської діяльності зі здійснення функцій оператора ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 року за № 1466, п. 3.5.3, п. 3.5.5, п.п. 3.5.6 та п.п. 6 п. 3.5.4 глави ІІІ Правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року (том 2, а.с.35-44).

Згідно з інформацією, викладеною у листі Міністерства енергетики України від 19.02.2021 року за № 26/1.1-22.2-2619, Міністерство енергетики України листом від 09.10.2020 року за № 1.1/4-36-ДСК звернулося до Прем`єр-міністра України Д. Шмигаля щодо розгляду виявлених порушень та вжиття відповідних заходів.

Крім того, відповідно до копії платіжного доручення від 22.10.2020 року за №1150 та інформації, яка міститься на офіційному сайті НКРЕКП (www.nerc.gov.ua) ДП «Оператор ринку» сплатило до державного бюджету штраф у розмірі 85 000 грн. 00 коп. на підставі постанови НКРЕКП від 07.10.2020 року за № 1859 «Про накладення штрафу на ДП «Оператор ринку» за порушення вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та Ліцензійних умов зі здійснення функцій оператора ринку», яка була винесена за результатами розгляду Акту позапланової перевірки від 15.09.2020 року за № 355.

Як вбачається з витягів з протоколів засідання КМУ від 21.10.2020 року за №№ 94, 95, Першим заступником Міністра енергетики України Буславець О.А. на вказаному засіданні було повідомлено про вищенаведені порушення керівництвом Державного підприємства «Оператор ринку» нормативно-правових актів, які безпосередньо регулюють його діяльність, у зв`язку з чим Міністерству енергетики України надано протокольне доручення щодо надання відповідних пропозицій стосовно керівника ДП «Оператор ринку» для розгляду на засіданні Уряду.

Листом Міністерства енергетики України від 21.10.2020 року за № КМ/1.1.-22-22323 було внесено пропозицію про припинення повноважень директора ДП «Оператор ринку» ОСОБА_1 та дії контракту від 26.06.2019 року за № 3-е/19 (том 2, а.с.49).

Розпорядженням від 21.10.2020 року за № 1327-р Кабінет Міністрів України звільнив ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Оператор ринку» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (том 1, а.с.77).

Наказом ДП «Оператор ринку» від 26.10.2020 року за № 56-к (том 1, а.с.76) ОСОБА_1 26.10.2020 року було звільнено з посади директора ДП «Оператор ринку» на підставі розпорядження КМУ від 21.10.2020 року за № 1327-р, про що було зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача та здійснено виплату належних йому коштів.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка кореспондує зі ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», органи державної влади, зокрема Кабінет Міністрів України, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

При цьому, спеціальним Законом, що визначає правові основи управління об`єктами державної власності, є Закон України «Про управління об`єктами державної власності».

Стаття 5 вказаного Закону встановлює, що Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти Закону, стосовно яких виконує функції з управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Також, ч. 2 цієї статті визначає, що здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, зокрема: визначає умови створення та діяльності господарських структур, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію господарських структур і визначає уповноважені органи управління, які здійснюють контроль за їх діяльністю, призначає на посади та звільняє з посад керівників господарських структур, стосовно яких функції з управління виконує Кабінет Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних повноважень, визначених Законом України «Про управління об`єктами державної власності», постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року за № 324 було створено ДП «Оператор ринку» (том 1, а.с.20).

Постановою від 22.05.2019 року за № 454 Урядом України затверджено Статут ДП «Оператор ринку» (том 1, а.с.30).

Як встановлено у п.п. 21, 22 Статуту ДП «Оператор ринку» засновником підприємства є держава в особі Кабінету Міністрів України (далі - суб`єкт управління). Суб`єкт управління: відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ним у межах, визначених законодавством; в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади директора підприємства, укладає і розриває з ним контракт, здійснює контроль за додержанням вимог контракту (том 1, а.с.33-34).

Пунктами 51, 52 Статуту визначено, що Директор підприємства призначається на посаду та звільняється з посади суб`єктом управління в установленому законодавством порядку. З Директором підприємства укладається контракт, у якому визначаються строк найму, його права, обов`язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму за погодженням сторін (том 1, а.с.37).

Отже, з вищенаведеного вбачається, що Кабінет Міністрів України є органом, уповноваженим приймати рішення щодо розірвання контракту із директором ДП «Оператор ринку» на підставі положень, визначених Статутом та Законом України «Про управління об`єктами державної власності».

Порядок проведення засідань КМУ, підготовки до прийняття ним рішень встановлено Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на одну з підстав для його задоволення, посилався на те, що, усупереч вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», КМУ порушив визначений параграфом 32 Регламенту порядок внесення пропозиції про звільнення керівника державного підприємства та порядок розроблення розпорядження про його звільнення, а саме: пропозицію про його звільнення було внесено першим заступником Міністерства енергетики України, а не Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, як то передбачено у випадку звільнення керівників особливо важливих для економіки підприємств.

Разом з тим, посилання позивача на порушення КМУ параграфу 32 Регламенту є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту абзацу 2 пункту 4 вказаного параграфу, останнім врегульовано питання щодо порядку призначення, а не звільнення керівників особливо важливих для економіки підприємств.

Натомість, положеннями п. 4 параграфу 20 Регламенту встановлено, що з кадрових питань доповідає на засіданні Міністр Кабінету Міністрів.

За результатами розгляду кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру КМУ видає розпорядження відповідно до параграфу 30 Регламенту.

При цьому, відповідно до п.п. 10 п. 2 Порядку розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року за № 298, керівник підприємства, його перший заступник та заступники призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, пунктом 7 вказаного Порядку, яким встановлено коло суб`єктів, що вносять подання та пропозиції щодо кандидатур, призначення на посаду (звільнення з посади) яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України, не визначено конкретного суб`єкта подання щодо призначення на посаду (звільнення з посади) керівника підприємства.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, обґрунтованим є висновок суду про те, що прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження від 21.10.2020 року за № 1327-р здійснено відповідно до Регламенту КМУ, в межах його повноважень та на підставі аргументованих доводів, наведених Міністерством енергетики України, як органом, який безпосередньо приймав участь в укладенні контракту від імені суб`єкта управління під час призначення позивача на посаду директора ДП «Оператор ринку».

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Згідно з п. 8 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 своєї постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №203, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Отже, розірвання трудового договору з підстав, передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що підставою для дострокового розірвання контракту та звільнення позивача з посади стало порушення ним, як керівником, законодавства, в результаті чого ДП «Оператор ринку» сплачено штраф, обґрунтованим є висновок суду про те, що положення ст. 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема обов`язку відповідача зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, на спірні правовідносини не поширюється.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 357/11936/18.

При цьому судом слушно зауважено на тому, що умови п. 10 Контракту не встановлюють обов`язок, а надають право суб`єкту управління вимагати від керівника підприємства достроковий звіт про його дії у разі, якщо керівник допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків щодо управління та розпорядження його майном.

Таким чином, враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факту звільнення його відповідачами без законної підстави, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення його вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діях, як керівника державного підприємства, грубого порушення законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

У апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що підставою для його звільнення став Акт №355 (виявлені порушення законодавства в частині дотримання Ліцензійних умов), однак відповідно до пп. б п. 24 Контракту підставою для звільнення є порушення керівником законодавства чи обов`язків, в результаті чого підприємством було сплачено штраф на підставі постанови НКРЕКП від 07.10.2020 №1859, що й було враховано Кабінетом Міністрів України при винесенні оскаржуваного Розпорядження від 21.10.2020 №1327-р про звільнення ОСОБА_1 .

При цьому слід звернути увагу, що до порядку денного засідання НКРЕКП, що відбувалося 07.10.2020 року було включено питання про порушення Ліцензійних умов зі здійснення функцій оператора ринку ДП «Оператор ринку» (п. 20 Порядку денного).

Відповідно до матеріалів, що містяться на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет, за результатами перевірки та фактів порушення Ліцензійних умов зі здійснення функцій оператора ринку, встановлених в Акті від 15.09.2020 №355, на засідання Регулятора було винесено проект постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ДП «Оператор ринку» за порушення Ліцензійних умов зі здійснення функцій оператора ринку з відповідним обґрунтуванням у розмірі 1 700 000,00 грн. (один мільйон сімсот тисяч грн. 00 коп.). В той же час, за результатами засідання НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 07.10.2020 та 13.10.2020 (протокол №60) Регулятором, враховуючи, що підприємство є відповідальним за належне функціонування програмного забезпечення, було прийнято рішення про накладення на підприємство штрафу у розмірі 85 000,00 грн.

Відповідно до позиції Верховного Суду (постанова від 30.08.2018 у справі № 463/3091/15-ц, від 31.07.2019 у справі № 683/2450/18), з врахуванням особливостей контрактної форми трудового договору, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення...

Таким чином, НКРЕКП встановлено факт порушення ДП «Оператор ринку» вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та Ліцензійних умов зі здійснення функцій оператора ринку, про що зазначено на сторінках 17, 18 Акту від 15.09.2020 №355 (наявний в матеріалах справи), на підставі чого на Відповідача 2 було накладено штраф у сумі 85 000,00 грн.

Отже, наявність факту порушення та сплата штрафу відповідно до постанови НКРЕКП від 07.10.2020 №1859 є достатньою підставою для прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження від 21.10.2020 №1327-р.

Крім того, оскільки діючим законодавством поняття «одноразового грубого» порушення трудових обов`язків не розкрито, тому вирішення питання про наявність в діях або бездіяльності певного працівника ознак саме одноразового грубого порушення трудових обов`язків віднесено на розсуд власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №278/873/17.

Відповідно до положення пункту 6 Контракту та пункту 53 Статуту, Директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, крім тих, що належать згідно із цим Статутом до компетенції суб`єкта управління (Кабінету Міністрів України).

Згідно з пунктом 8 Контракту керівник підприємства зобов`язаний дотримуватися законодавства України, статуту Підприємства та контракту.

Підпунктом б пункту 24 Контракту, на підставі якого проведено звільнення, передбачено, що контракт припиняється у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.).

В силу наведених вище вимог Статуту підприємства, відповідальність за невиконання підприємством вказаного обов`язку (недотримання вимог законодавства) покладається саме на керівника, а контракт, в свою чергу, лише встановлює вид такої відповідальності - припинення дії контракту.

Не спростовують обгрунтованості висновків суду і доводи скарги щодо порушення КМУ процедури прийняття розпорядження від 21.10.2020 року №1327 про звільнення позивача, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до пункту 1 § 32 глави 2 Регламенту, проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем`єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.

Згідно із § 48 Розділу 4 Глави 1 проекти актів Кабінету Міністрів вносяться на розгляд Кабінету Міністрів міністром, який не очолює міністерство, головними розробниками - міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (крім тих органів, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через відповідних міністрів), державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями.

Відповідно до § 16 глави 1 розділу 3 Регламенту встановлено, що пропозиції Прем`єр-міністрові щодо порядку денного засідання Кабінету Міністрів готує Секретаріат Кабінету Міністрів на підставі матеріалів, підготовлених для розгляду в порядку, встановленому розділами 4-7 цього Регламенту.

Порядок денний засідання Кабінету Міністрів складається з таких розділів:

- концептуальні засади реалізації державної політики;

- акти законодавства;

- кадрові питання;

- звіти та питання контролю;

- різне.

Міністр Кабінету Міністрів подає Прем`єр-міністрові для схвалення проект порядку денного засідання Кабінету Міністрів разом з відповідними матеріалами до нього.

Разом з тим, § 17 глави 1 розділу 3 Регламенту визначено, що схвалений Прем`єр-міністром проект порядку денного засідання Кабінету Міністрів та матеріали до нього Секретаріат Кабінету Міністрів надсилає членам Кабінету Міністрів, іншим учасникам засідання в електронній формі із використанням системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, крім матеріалів, що містять інформацію з обмеженим доступом, не пізніше ніж за 24 години до початку засідання, а у разі проведення позачергового засідання надає їх до початку або в ході засідання. Матеріали з кадрових питань надаються учасникам засідання в день засідання перед його початком.

Положеннями пункту 4 § 20 глави 2 розділу 3 Регламенту закріплено, що з кадрових питань доповідає на засіданні Міністр Кабінету Міністрів.

За результатами розгляду кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру, Кабінет Міністрів України видає розпорядження, відповідно до § 30 глави 1 розділу 4 Регламенту.

Так, під час позапланової перевірки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) Державного підприємства «Оператор ринку» на предмет дотримання вимог нормативно-правових актів, у тому числі Правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку (Акт НКРЕКП від 15 вересне 2020 року № 355, копія додається), Міненерго листом від 09.10.2020 № 1.1/4-36-ДСК звернулося до Прем`єр-міністра України Дениса Шмигаля щодо розгляду питання виявлених порушень та вжиття відповідних заходів.

Як вбачається із витягу з протоколів засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2020 № 94, 95 Першим заступником Міністра енергетики України Буславець O.A., на вказаному засіданні, було повідомлено про порушення керівництвом Державного підприємства «Оператор ринку» нормативно-правових актів, які безпосередньо регулюють його діяльність, вказана інформація була взята до відома, із зазначеного питання Міністерству енергетики було надано доручення про підготовку пропозицій із кадрових питань.

Так, листом Міністерства енергетики України від 21.10.2020 № КМ/1.1.-22-22323 було внесено пропозицію про припинення повноважень директора Державного підприємства «Оператор ринку» ОСОБА_1 та дії контракту від 26.06.2019 № 3-е/19, укладеного на виконання пункту 4 розділу 4 розділу 6 «Рішення окремих питань» витяг з протоколу № 23 засідання Уряду від 19.06.2019 та доручення Віце-прем`єр-міністра України В.Кістіона від 14.06.2019 року №20364/1/1-19 Міністерством енергетики України та вугільної промисловості України Насаликом І.С. з ОСОБА_1 .

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2020 року №83 затверджено перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, згідно якого ДП «Оператор ринку» не віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Таким чином, Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження від 21.10.2020 року № 1327-р відповідно до Регламенту КМУ, в межах своїх повноважень та на підставі аргументованих доводів, наведених Міністерством енергетики України, як органом, який безпосередньо приймав участь в укладенні контракту від імені суб`єкта управління під час призначення позивача на посаду директора ДП «Оператор ринку», що спростовує доводи апеляційної скарги позивача в частині незаконності прийняття оскаржуваного розпорядження.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: