УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021року

м. Київ

справа № 447/536/18

провадження № 61-13662ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Жиравецьким Тарасом Михайловичем, на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 08 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Новороздільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Львівській області, державного підприємства «СЕТАМ», Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2 , третя особа публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акта про реалізацію нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ :

У 2019 році ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, в якому просила визнати недійсними:

- електронні торги з реалізації нежитлового приміщення, площею 97,9 м2, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , результати яких оформлені протоколом № 304528 проведення електронних торгів від 20 листопада 2017 року та актом державного виконавця про проведені електронні торги від 11 січня 2018 року;

- протокол № 304528 про проведення електронних торгів від 20 листопада 2017 року та акт державного виконавця Новороздільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про проведені електронні торги від 11 січня 2018 року по реалізації вказаного нежитлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що електронні торги проведені з грубим порушенням законодавства; позивачу не надіслано пакет документів щодо організації конкурсу та передачі на реалізацію шляхом проведення електронних торгів спірного майна; звіт про оцінку спірного нежитлового приміщення складено з порушенням вимог законодавства, оцінювач не ознайомлений з об`єктом дослідження, вартість реалізованого майна занижена, а отже, електронні торги мають бути визнані недійсними, а протокол їх проведення та акт - скасовані.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2019 року в складі судді Бачуна О. І., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2021 року в складі колегії суддів Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В., у задоволенні позову відмовлено. Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 квітня 2018 року, скасовано.

Суди виходили з того, що майно ОСОБА_1 передано на реалізацію на підставі дійсного звіту про його оцінку, не за заниженою ціною, більш того, придбано по ціні, вищій за початкову; ОСОБА_1 не доведено порушення її прав під час реалізації майна; електронні торги з реалізації нерухомого майна відбулися з дотриманням процедури їх проведення, а факти порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорювала, ці торги не підтверджені належними доказами.

Суд першої інстанції не взяв до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що їй не надіслано заяви з документами, необхідними для проведення електронних торгів, оскільки чинним Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, не передбачено надіслання на адресу боржника таких документів.

Суд першої інстанції не взяв до уваги рецензію № 13-1359 Експертної ради Українського товариства оцінювачів у Львівській області на Звіт про оцінку нежитлового приміщення ФОП ОСОБА_3 та висновок експерта №05/18с від 17 вересня 2018р ПП «Юридично-експертна компанія «Юрекс», складений за заявою ОСОБА_1 , яким спірне нежитлове приміщення оцінено в 1 017 655 грн без ПДВ, оскільки ними не підтверджується вимога позивача про те, що вартість майна є заниженою, а звіт складений з порушенням закону, так як під час їх складання не було враховано той факт, що оцінка майна проводилася для його реалізації у процедурі виконавчого провадження.

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц. Зазначає, що звіт про оцінку майна від 30 травня 2017 року, на підставі якого відбулася реалізація спірного майна, не відповідає вимогам законодавства та складений із порушеннями, чим завдано їй суттєвих збитків у вигляді передачі майна на реалізацію за ціною нижчою від ринкової вартості. Уважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи, оскільки висновок проведеної судової оціночно-будівельної експертизи від 21 грудня 2020 року містить недоліки та неточності. Зазначає, що судами не надано оцінки висновку експерта № 05-18, відповідно до якого вартість спірного майна складає 1 017 655 грн.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29 січня 2013 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором № 0011/08/6.10-СL від 18 січня 2008 року в розмірі 100 589 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 804 007,87 грн, а також 41 392 грн пені. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист №1313/3782/2012 від 27 серпня 2013 року.

Державним виконавцем Новороздільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження № 41526262 та постановою від 11 травня 2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , з яким укладено договір на проведення незалежної оцінки майна.

Відповідно до звіту «Про вартість майна» від 30 травня 2017 року вартість нежитлового приміщення у АДРЕСА_1 , площею 97,9 м2, що належить ОСОБА_1 на праві власності, складає 683 566 грн без урахування ПДВ, мета оцінки - для відчуження в процесі виконавчого провадження.

06 червня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про ринкову вартість спірного майна, роз`яснено право на оскарження у випадку незгоди з такою оцінкою.

25 вересня 2017 року державна виконавча служба надіслала на адресу Львівської філії ДП «Сетам» пакет документів разом із заявою з метою здійснення заходів щодо організації конкурсу та передачі на реалізацію спірного майна боржника ОСОБА_1 ; початкова ціна для продажу на аукціоні згідно звіту про оцінку майна складає 683 566 грн.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 304428, 20 листопада 2017 року відбулись електронні торги з реалізації лоту № 244924 - нежитлового приміщення (магазину), за адресою: АДРЕСА_1 , зі стартовою ціною продажу 683 566 грн та ціною продажу 738 251,28 грн. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 .

На підставі вказаного протоколу 18 січня 2018 року складений акт про продаж нерухомого майна.

У 2018 році ОСОБА_1 оскаржила до суду дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна, яке було продано на електронних торгах.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 26 липня 2018 року скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги на рішення державного виконавця про визначення вартості майна боржника та зобов`язання провести повторну експертизу. Вказана постанова апеляційного суду залишена без змін постановою Верховного Суду від 20 травня 2019 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 по справі № 447/536/18 призначено судову оціночну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання про ринкову вартість станом на 30 травня 2017 року нежитлового приміщення площею 97,9 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , для його реалізації у процедурі виконавчого провадження.

Відповідно до висновку експерта від 21 грудня 2020 року № 6323 ринкова вартість спірного нежитлового приміщення станом на 30 травня 2017 року для його реалізації у процедурі виконавчого провадження могла становити 651 233, 73 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18), вказано, що «Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6)».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

У пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів (розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7)». Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-370цс16, вказано, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року у справі № 607/13888/16-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено правовий висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Встановивши, що позов ОСОБА_1 не містить доводів про порушення встановлених законодавством правил проведення торгів та стосується виключно її незгоди з проведеною в межах виконавчого провадження оцінкою майна, яка на її думку є заниженою, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил провадження електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди правильно виходили з того, що ОСОБА_1 не довела обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, оскільки не надала доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які могли вплинути на результати електронних торгів, тобто не довела порушення її прав і законних інтересів.

Посилання ОСОБА_1 на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц, є безпідставним, оскільки суди вирішили спір, застосувавши норму права з урахуванням висновків, викладених у вказаній постанові.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про безпідставність відмови апеляційним судом у задоволенні клопотання позивача про призначення повторної судової експертизи щодо вартості спірного майна, оскільки аналіз частини першої статті 103 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Судом апеляційної інстанції надано оцінку клопотанню про призначення експертизи та зроблено висновок про відсутність підстав для її призначення.

Аналіз змісту касаційної скарги та постанови апеляційного суду свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Жиравецьким Тарасом Михайловичем, на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 08 липня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук