Ухвала

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 756/85/15-ц

провадження № 61-14006ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Юрія Сергійовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у справі за заявою Забари Юрія Сергійовича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Аксіома» до ОСОБА_1 , Забари Юрія Сергійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Аксіома» (далі - ПАТ «КБ «Аксіома») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , Забари Ю. С. про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва

від 19 грудня 2016 року, позов ПАТ «КБ «Аксіома» до ОСОБА_1 ,

Забари Ю. С. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Забари Ю. С. на користь ПАТ «КБ «Аксіома» заборгованість за Договором про іпотечний кредит № К-28/12

від 21 березня 2012 року в сумі 1 090 832,19 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 832 091,86 грн; заборгованість за процентами у розмірі

205 042,80 грн; пеня по кредиту у розмірі 25 793,17 грн; пеня по процентам -

у розмірі 27 904,37 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У вересні 2016 року Забара Ю. С. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Аксіома» до ОСОБА_1 , Забари Ю. С. про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року заяву Забари Ю. С. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню, залишено без розгляду у зв`язку з тим, що заявник до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення заяви без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Забара Ю. С. у травні 2021 року подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 травня 2021 року визнано неповажними причини пропуску строку подачі апеляційної скарги та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Забарою Ю. С. , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 9 квітня 2019 року залишено без руху. Роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі апеляційної скарги та залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у матеріалах справи в другому томі на довідковому листі до справи міститься розписка, відповідно до якої 24 червня 2019 року Забара Ю. С. ознайомився з матеріалами справи.

Однак, оскільки Забара Ю. С. є не лише представником ОСОБА_1 ,

а і учасником справи (відповідачем), так як є поручителем,

а ОСОБА_1 є боржником, то суд апеляційної інстанції визнав підстави поновлення пропущеного строку подачі апеляційної скарги не поважними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником Забарою Ю. С. , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 9 квітня 2019 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив із того, що у заяві не викладено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження процесуальної ухвали та не додано доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

19 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Забара Ю. С. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом пункта 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, не погоджуючись із ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, представник ОСОБА_1 - Забара Ю. С. у травні 2021 року подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для поновлення строку, на які посилалися заявник та його представник в апеляційній скарзі,

з урахуванням Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX, не можуть вважатися поважними, оскільки Забара Ю. С. , який є представником ОСОБА_1 згідно з копією наданого ордеру серії КВ № 270361, також

є і учасником справи. Як вбачається з договору поруки від 21 березня

2012 року, Забара Ю. С. є поручителем, а ОСОБА_1 - боржником.

Апеляційним судом було роз`яснено, якщо ОСОБА_1 не надасть заяву про поновлення строку подачі апеляційної скарги у зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження

у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК Кодексу.

Київський апеляційний суд вказав, що 05 липня 2021 року Забара Ю. С. подав заяву на усунення недоліків апеляційної скарги. В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження Забара Ю. С. посилався на те, що він уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 лише з 19 травня 2021 року. До цього у вказаній справі він представляв і захищав лише свої інтереси і в рамках вказаної справи з ОСОБА_1 до 19 травня

2021 року не спілкувався в силу особистих обставин.

Дослідивши клопотання про поновлення строків подачі апеляційної скарги, Київський апеляційний суд дійшов висновку, що наведені підстави пропуску процесуального строку звернення до апеляційного суду не є поважними, оскільки Забара Ю. С. ознайомився з матеріалами справи ще 24 червня

2019 року, а отже йому було достеменно відомо про наявність ухвали

від 09 квітня 2019 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та її представник Забара Ю. С. не навели обґрунтованих підстав для висновку, що подання апеляційної скарги в травні 2021 року зумовлено поважними причинами, непереборною силою, у відкритті апеляційного провадження, ухвалою від 07 липня 2021 року, відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно з частиною другою статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до довідкового листа до справи, в якому міститься розписка, відповідно до якої 24 червня 2019 року Забара Ю. С. ознайомився з матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відкритті апеляційного провадження, відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю поважності пропуску процесуального строку подачі апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Верховний Суд взяв до уваги той факт, що Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 09 квітня 2019 року залишив без розгляду заяву

Забари Ю. С. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за заявою самого Забари Ю. С. від 08 квітня 2019 року про залишення заяви без розгляду.

Також Верховний Суд бере до уваги той факт, що Забара Ю. С. є учасником справи (відповідачем), так як він є поручителем, а ОСОБА_1 боржником згідно з договором поруки від 21 березня 2012 року.

Усе це свідчить про недобросовісність дій як ОСОБА_1 , так

і Забари Ю. С. , направлених на створення штучних підстав для поновлення процесуального строку, пропущеного на значний термін, для оскарження судового рішення, що не узгоджується із справедливістю судових процедур для всіх учасників процесу (стаття 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод)

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Ю. С. на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у справі за заявою Забари Ю. С. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню за позовом ПАТ «КБ «Аксіома» до ОСОБА_1 , Забари Ю. С. про стягнення заборгованості за кредитним договором

є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Юрія Сергійовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у справі за заявою Забари Юрія Сергійовича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Аксіома» до ОСОБА_1 , Забари Юрія Сергійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник