КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/9201/2021 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Степанюка Андрія Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про скасування нарахованої заборгованості зі сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про скасування нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтуванні позову вказував, що в провадженні старшого державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Левіцького Т.К. перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-569, виданий Дніпровським районним судом міста Києва від 30.12.2009 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначав, що він самостійно сплачував через поштовий переказ власні грошові кошти, у зв`язку з чим у нього утворилась переплата по сплаті аліментів за 2008 -2010 роки. З березня 2012 р. по грудень 2018 р. ОСОБА_1 також самостійно сплачував по можливості через поштовий переказ власні грошові кошти. В 2019 році позивачу стало відомо, що Печерським РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві були складені довідки-розрахунки про заборгованість по аліментах з різними сумами. На підставі постанови державного виконавця Левицького Т.К. від 17.07.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, підприємство на якому працює позивач, утримує та перераховує 20% заробітної плати до погашення спірної заборгованості.

Ознайомившись з вказаною постановою державного виконавця, позивачем було з`ясовано, що він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 23 248,44 грн. за період з 2012 по 2019 року. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався про те, що з вини відповідача виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання втрачений, та виданий дублікат.

Вказував, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують права позивача з огляду на те, що він своєчасно здійснював виплати по аліментам починаючи з 2008 року та не мав заборгованості, а тому для позивача є незрозумілим за яких обставин була нарахована вказана заборгованість.

Посилаючись на викладене, та з врахуванням уточнених позовних вимог, просив задовольнити позов та скасувати: нараховану Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві заборгованість за аліментами ОСОБА_1 по виконавчому листу №2-569 від 30 грудня 2009 року на користь ОСОБА_2 за період з 01.03.2012 року по 28 травня 2019 року в сумі 83 248,44 грн. та нараховану Печерським РВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_1 заборгованість за аліментами по виконавчому листу №2-569 від 30 грудня 2009 року на користь ОСОБА_2 за період з 01.03.2012 року по 28 травня 2019 року в сумі 35 658,57 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Степанюк А.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Третя особа проти апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належними чином, правом подачі відзиву не скористався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому Дніпровським районним судом міста Києва було видано 2 виконавчих листи № 2-569 від 30.12.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей, які пред`явлено до виконання і на підставі яких 14.09.2010 р. державним виконавцем відкрито виконавчі провадження.

Судом встановлено, що позивач самостійно сплачував через поштовий переказ власні грошові кошти, що стверджується квитанціями зі сплати аліментів.

Постановою державного виконавця від 30.12.2014 р. закінчено виконавчі провадження, з підстав ліквідації підприємства, на якому працював боржник, та відповідно до п. 2 ст. 195 СК України підлягає нарахуванню відповідно до середньої плати за місцем реєстрації боржника.

Разом з тим, постановою в.о. начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шевченка М.Р. від 24.01.2019 р. про результати перевірки законності виконавчого провадження № 21331791, було встановлено що виконавчий лист втрачено, зобов`язано державного виконавця Левицького Т.К. відновити виконавче провадження та звернутись до суду для отримання дублікату виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГГТУЮ у місті Києві Левіцького Т.К. від 24.01.2019 р. відновлено виконавче провадження № 21331791 та подано до Дніпровського районного суду міста Києва подання про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року було видано дублікат виконавчого листа №2-569, виданого 27 лютого 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-569, виданого 27.02.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця (ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

За правилом ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як слідує з розрахунку заборгованості, нарахованої старшим державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГГТУЮ у місті Києві Левіцьким Т.К. заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 за період з 01.03.2012 року по 28.05.2019 року склала 86 648,44 грн., з яких 3400 грн. сплачено боржником, а тому станом на 28.05.2019р. заборгованість позивача складає 83 248,44 грн. (т.1 а.с.49-50).

Як видно з розрахунку заборгованості, нарахованої старшим державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГГТУЮ у місті Києві Левіцьким Т.К. станом на 23.10.2019 р. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки за період з 01.03.2012 року по 28.09.2019 року складає 35 658,57 грн. (т.1 а.с.97-99).

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, у спосіб та в порядку, встановленому Законом.

Згідно ч. 9 ст. 71 Закону Україна «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81ЦПК України).

Стороною позивача не спростовано належними та достовірними доказами неправомірності дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах та не надано доказів щодо відсутності у ОСОБА_1 заборгованості по аліментах на утримання двох дітей.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належу правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для скасування нарахованої ОСОБА_1 державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, обґрунтовано відмовивши у задоволенні позову.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що з березня 2013 р. по червень 2013 р., з січня 2015 р. до травня 2016 р., з червня 2017 року по грудень 2017 року позивач, будучи офіційно не працевлаштованим, сплачував у вказані періоди аліменти в тих сумах, в яких він мав реальну можливість сплачувати, тобто від 500 грн. до 900 грн., і відповідач та третя особа до 2019 року не пред`являли ніяких вимог та претензій до позивача щодо сплати аліментів у такий спосіб та у такому розмірі, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з пояснень третьої особи ОСОБА_2 , позивач одній й ті ж квитанції про сплату аліментів надавав державному виконавцю двічі: у виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання дочки і ті ж самі квитанції приєднував до виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання сина, тому утворилася вказана заборгованість.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду визнали наявність певної суми заборгованості по аліментах на утримання дітей, але не змогли зазначити її суму.

За змістом ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем, з урахуванням уточнення позовних вимог були пред`явлені позовні вимоги про скасування нарахованої Печерським районним відділом ДВС України ОСОБА_1 вказаної заборгованості за аліментами по виконавчих листах №2-569 від 30.12.2009 р., разом з тим вимог про зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 не заявляв, тому суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості у встановленому законом порядку оскаржити дії державного виконавця щодо неправильності визначення суми фактичної заборгованості по аліментах та просити про зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок його заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем не було враховано положення ч. 1 статті 194 Сімейного кодексу України, яким визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчий лист пред`явлений до виконання у 2009 році, а тому аліменти за минулий час можуть бути стягнуті тільки з 2009 р. по 1999 рік, не заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем 14.09.2010 р., заборгованість по аліментах визначена державним виконавцем на утримання сина за період з 01.03.2012 року по 28.05.2019 року, на утримання дочки за період з 01.03.2012 року по 28.09.2019 року, тобто заборгованість нарахована за період після пред`явлення виконавчих листів до виконання й менше, ніж за 10 років, тому порушень вимог ч.1 ст.194 СК України щодо періоду нарахування заборгованості не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність постановленого судового рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Степанюка Андрія Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 15 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: