Постанова

Іменем України

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 405/5632/18

провадження № 61-945св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради м. Кропивницького,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі судді Драного В. В. від 27 травня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду в складі колегії суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І. від 08 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради м. Кропивницького про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обгрунтування позову зазначила, що у встановлені законом строки вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До спадщини, яка відкрилась, окрім іншого входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало померлому на підставі свідоцтва про право власності від 18 вересня 2012 року, виданого виконкомом Кіровоградської міської ради.

14 листопада 2017 року постановою приватного нотаріуса, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий будинок, оскільки 12/25 часток цього майна належить іншій особі.

Відповідно отриманої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 29 лютого 2016 року державним реєстратором Нікітенко О. В. здійснено запис про реєстрацію права власності на 12/25 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 13564234, яке зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року.

Крім того зазначає, що у вказаній інформаційній довідці наявні відомості про зареєстроване право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За таких обставин вбачає подвійну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що є неприпустимим.

У зв`язку з наведеним просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Нікітенка О. В. від 04 березня 2016 № 28596591 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 12/25 частин будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/1 частку домоволодіння після смерті ОСОБА_3 , стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 не довела право на інші 12/25 частин спірного будинку, а тому підстави для визнання за нею 1/1 частки цього будинку відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2020 року скасовано в частині вирішення позовної вимоги про визнання в порядку спадкування права власності на будинок, та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після ОСОБА_3 , право власності на 13/25 частин будинку по АДРЕСА_1 та право власності на 22,70 кв.м. добудови до цього будинку. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про визнання в порядку спадкування права власності на будинок, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із наявності у ОСОБА_1 права на спадкування після смерті ОСОБА_3 на 13/25 частки будинку по АДРЕСА_1 та на 22,70 кв.м. добудови до будинку. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав внаслідок оспорення реєстраційних дій.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що спадкодавець ОСОБА_4 прийняв у дар 12/25 частин зазначеного вище будинку, який мав загальну площу лише 75,5 кв.м., тоді як станом на день розгляду справи, житловий будинок має загальну площу 166,4 кв.м, що являє собою новостворене майно, яке зареєстровано на праві власності на 1/1 частину за ОСОБА_3 .

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі № 21-760а15, від 15 листопада 2016 року у справі № 21-3030а16, постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 344/5437/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/1529/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 405/5632/18 з Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 вересня 2012 року ОСОБА_3 , є власником 1/1 частки житлового будинку загальною площею 166,4 кв.м., житловою площею 97,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної власнсоті 1/1 частка будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 18 вересня 2012 року виданого виконкомом Кіровоградської міської ради.

Набуття права власності на вказане нерухоме майно відбулося на підставі договору купівлі-продажу 13/25 частин житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та договору купівлі-продажу 12/25 частин житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 12/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продаж 12/25 частини зазначеного житлового будинку, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_2 право на спадщину за законом на спадкове майно - 12/25 частин будинку, що знаходиться за АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 1961 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Я. В. від 14 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 . Підставою відмови зазначено, що під час перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено, що право власності на 12/25 часток житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_2 29 лютого 2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського МУЮ Нікітченком О. В.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 12/25 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з цим позовом заявник вказувала на те, що її права порушено реєстрацією права власності обтяжень на 12/25 частин будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , оскільки їй на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , належить весь спірний будинок.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 12/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продаж 12/25 частини зазначеного житлового будинку, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_2 право на спадщину за законом на спадкове майно - 12/25 частин будинку, що знаходиться за АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 1961 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Установлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 12/25 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року.

За таких обставин, правомірність набуття права власності ОСОБА_2 на 12/25 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної і сили і на підставі якого державним реєстратором вчинено відповідні дії щодо його реєстрації.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установлення вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що спірна реєстрація порушує її права як власника частини спірного будинковолодіння.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2020 року в частині, що не скасована апеляційним судом, та постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун