Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" вересня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участю секретаря судового засідання Глазістовій К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/11-155/126, за яким йому було надано кредит в сумі 2500000 доларів США. 28 серпня 2009 року, 06 грудня 2010 року, 22 липня 2011 року, 15 серпня 2012 року, 27 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 підписано Додаткові договори до Кредитного договору, відповідно до умов яких внесені зміни та доповнення до Кредитного договору, у томі числі продовження терміну користування кредитом до 19.06.2021 року. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом. 17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому утворилася заборгованість. На підставі викладеного, представник позивача просив стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/11-155/126 від 26 грудня 2007 року у розмірі 564397,43 грн., а також судовий збір у розмірі 8465,97 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти вирішення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що жодні кредитні договори не підписував та не отримував суму у розмірі 25000 Доларів США.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 014/11-155/126, за яким йому було надано кредит в сумі 2500000 доларів США із сплатою 14 відсотків річних та одноразової комісії у розмірі 0,99% річних від суми кредиту строком на 60 місяців до 19.12.2012 року з погашенням відповідно до Графіку погашення (Додаток №1 до договору), що є невід`ємною частино цього Договору.

28 серпня 2009 року, 06 грудня 2010 року, 22 липня 2011 року, 15 серпня 2012 року, 27 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 підписано Додаткові договори до Кредитного договору, відповідно до умов яких внесені зміни та доповнення до Кредитного договору, у томі числі продовження терміну користування кредитом до 19.06.2021 року.

17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача

В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості, наданий представником позивача, який не спростований відповідачем, відповідно до якого, відповідач має заборгованість у сумі 564397,43 грн., яка складається з суми боргу за кредитом у розмірі 418564,62 грн. та суми боргу за користування кредитом у розмірі 145832,80 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Доводи відповідача про те, що він не отримував кредит нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами справи.

Відповідачем було заявлене клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак в подальшому ОСОБА_1 перестав з`являтися в судові засідання та його не підтримав.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем суми заборгованості, які містяться в позовній заяві, яка складає 564397,43 грн.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 8465,97 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280 283 ЦПК України, ст. ст. 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» адреса (місцезнаходження: поштовий індекс 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, оф. 32, Код ) заборгованість за кредитним договором №014/11-155/126 від 26 грудня 2007 року у розмірі 564397,43 грн. (п`ятсот шістдесят чотири тисячі триста дев`яносто сім гривень 43 коп.), а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 8465,97 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко