Справа № 130/2553/19
Провадження №22-ц/801/2040/2021
Провадження №22-ц/801/2039/2021
Провадження №22-ц/801/2030/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П.П.
Доповідач :Панасюк О. С.
УХВАЛА

20 вересня 2021 рокуСправа № 130/2553/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи, на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року у справі № 130/2553/19 за нововиявленими обставинами та на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2021 року про виправлення описки у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго», в особі структурної одиниці «Шаргородські елекричні мережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про визнання бездіяльності щодо невиконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та щодо нарахування суми заборгованості за електропостачання, про визнання певних обставин, про стягнення суми недовідпущеної електроенергії, про зобов`язання вчинити дії, про стягнення моральної шкоди,

встановив:

25 серпня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга, яку ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2021 року залишено без руху та надано строк для подання апеляційної скарги, викладеної державною (українською) мовою із: зазначенням в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість усіх оскаржуваних рішень суду першої інстанції; зазначенням нових обставин, що підлягають встановленню, доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; уточненням переліку судових рішень, які оскаржуються заявником; уточненням вимог апеляційної скарги відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги по кожному судовому рішенню.

08 вересня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення недоліків апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що її необхідно повернути ОСОБА_1 з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 357, частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо особа, яка подала апеляційну скаргу у встановлений судом строк не виконає вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, така апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Як видно зі змісту заяви ОСОБА_1 жодної з вимог апеляційного суду він не виконав.

Натомість, у тексті заяви (апеляційної скарги у новій редакції) ОСОБА_1 використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі апеляційної скарги), зокрема виражає явну неповагу до судді першої інстанції, який ухвалив оскаржувані судові рішення та відображає зневажливе ставлення до судової гілки влади загалом.

Обґрунтування апеляційної скарги з використанням таких висловлювань:

«…це знущання і хамство цього молодого судд`и!»;

«це, що …«за бардак»??!»;

«нехай вивчить ЦПК Украіни про загальновідоми доказі!»,

виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

Таким чином, звертаючись до апеляційного суду з апеляційної скаргою, використовуючи при цьому некоректну лексику, яка має цинічний (зневажливо-знущальний характер), апеляційний суд вбачає в діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У частинах третій четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Апеляційний суд звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Частиною першою статті 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з частинами першою другою статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Отже, вжиті ОСОБА_1 принизливі, глумливі, образливі висловлювання щодо судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, а також судової влади в цілому, свідчать про неповагу до суду, інших учасників судового розгляду, є несумісним із завданням цивільного судочинства, а тому не можуть розцінюватись інакше як зловживання ОСОБА_1 його процесуальними правами.

Крім того, з метою запобігання в подальшому зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами, до нього необхідно застосувати заходи процесуального примусу, а саме стягнути з нього в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року становить 2270 грн 00 к.

Керуючись статтями 44, 142, 148, 259, 260, 271, 357, 381 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року, на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року та на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2021 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути заявнику.

Застосувати до ОСОБА_1 , 1948 року народження, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 к. та стягнути з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук