УХВАЛА

16 вересня 2021року

м. Київ

справа № 461/5189/20

провадження № 61-14769ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного підприємства (далі - ПП) «ДІМ І САД» ПП. ОСОБА_3 про відшкодування грошових збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом до ПП «ДІМ І САД» ПП. ОСОБА_3 , в якому просили стягнути з останнього на свою користь 663, 60 грн у якості повернення сплачених грошових коштів за товар неналежної якості та 10 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 передано за підсудністю на розгляд Залізничному районному суду м. Львова.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

02 вересня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою, зокрема, на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року необхідно відмовити з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 17 ЦПК України не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку

Системне тлумачення частини другої статті 17, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року в апеляційному порядку по суті на дату подання касаційної скарги не переглянуто, а отже вона не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року слід відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі у загальному розмірі становить 10 663, 60 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявниками обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасників справи, які подають касаційну скаргу.

Доводи касаційної скарги щодо наявності підстав для обов`язкового скасування постанови Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова прийнята без повідомлення та участі заявників при розгляді справи в апеляційному суді, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються положеннями частини першої статті 369 ЦПК України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниками подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного підприємства «ДІМ І САД» ПП. ОСОБА_3 про відшкодування грошових збитків та моральної шкоди.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун