< Позивач >?< третя особа >?< Суд-місто >?< Суд-буд. >?
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Справа № 608/1916/21

Номер провадження2-н/608/115/2021

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І. , розглянувши заяву про видачу судового наказу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

У видачі судового наказу слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч. 5, 6 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Частина 9 ст. 165 ЦК України передбачає, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у Латвії, м. Рига, фактичне місце його проживання: АДРЕСА_1 .

Таким чином, боржник ОСОБА_3 не має зареєстрованого місця проживання в Україні, і відповідно суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч. 5 ст. 165 ЦПК України щодо встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.

В той же час згідно п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку: якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Слід звернути увагу, що зазначена норма Закону стосується справ позовного провадження, оскільки підсудність в таких справах визначається за місцем проживання позивача, але не стягувача.

В даному випадку заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто, з вимогами в наказному провадженні, в якому учасниками є стягувач та боржник.

Аналізуючи наведене, вважаю, що п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» при визначенні підсудності заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів в даному випадку не може бути застосований.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» територіальна підсудність у питанні стягнення аліментів може бути вирішена на користь місцевих судів загальної юрисдикції за місцем проживання позивача (одного із батьків), який буде звертатись до суду із такими вимогами в інтересах дитини.

При цьому слід зазначити, що стягнення аліментів за кордоном регулюється Конвенцією про стягнення аліментів за кордоном, яка була укладена у м. Нью-Йорк 20 червня 1956 року. Для України Конвенція набула чинності з 19 жовтня 2006 року. Вказана Конвенція врегульовує механізм передачі прохання про стягнення аліментів з відповідача, передачу судових рішень у договірну державу, в якій приймається рішення про виконання. На сьогоднішній день Конвенція про стягнення аліментів за кордоном дозволяє вирішувати питання, пов`язані із здійсненням батьківських прав і виконанням обов`язків матеріального характеру, незалежно від громадянства і місця проживання батьків і дітей.

Засоби правового захисту, передбачені в цій Конвенції, доповнюють, але не замінюють, будь-які інші засоби правового захисту, які існують відповідно до внутрішньодержавного або міжнародного права.

Крім того, Міністерством юстиції України було розроблено Інструкцію про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2006 року № 121/5.

Інструкція визначає такий порядок виконання в Україні Конвенції, а саме:

- порядок звернення із заявою про стягнення аліментів з відповідача, який проживає за кордоном;

- порядок звернення із заявою про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави;

- порядок опрацювання заяв, що надходять від іноземних заявників, про стягнення аліментів та про визнання і виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів з осіб, які проживають в Україні;

- порядок надання міжнародної правової допомоги у зв`язку з розглядом справ на підставі Конвенції.

Також слід зазначити, що 23 листопада 2007 року у м. Гаазі була прийнята Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, що набрала чинності для України 1 листопада 2013 року.

Порядок виконання в Україні вищевказаної Конвенції визначено Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 вересня 2017 року № 2904/5.

Згідно ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ст. 166 ЦПК України заявниця у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За таких обставин, керуючись ч. 9 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України,--

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити заявниці, що відповідно до ст. 166 ЦПК України вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк