Справа № 352/860/19
Провадження № 2/352/47/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивачі 24.04.2019 р. звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання права власності, у якому просили: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/24 будинковолодіння АДРЕСА_1 з підстав належності 1/6 як частки в колгоспному дворі та 1/8 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/24 спірного будинковолодіння з підстав належності 1/6 як частки в колгоспному дворі та 1/8 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ; 3) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння як частку в колгоспному дворі.

09.01.2020 р. позивачі збільшили позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_4 та виконавчого комітету Тисменицької районної ради Івано-Франківської області, просили: 1) визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 19.12.1989 р. № 233 «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспних дворів та окремим громадянам, в селах Вільшаниця, Сілець, Майдан, Нова Гута, Радча, Чукалівка та Побережжя»; 2) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 10.02.1990 р., видане Поберезькою сільською радою, зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ за № 241; 3) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р., зареєстроване у реєстрі за № Д-735.

Ухвалою суду від 05.05.2020 р. проведено заміну відповідача виконавчого комітету Тисменицької районної ради Івано-Франківської області належним відповідачем, яким є Тисменицька РДА Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 08.10.2020 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Поберезьку сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 28.07.2021 р. до участі у справі залучено правонаступника відповідача Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яким є Єзупільська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, замінено відповідача його правонаступником.

Заявлені вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками майна колишнього колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: голова двору ОСОБА_2 , 1933 року народження; його дружина ОСОБА_5 , 1929 року народження; син ОСОБА_2 , 1962 року народження; невістка ОСОБА_6 , 1967 року народження; внуки ОСОБА_2 , 1985 року народження, та ОСОБА_7 , 1988 року народження. Ці шестеро членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині. У ході розгляду даної справи позивачам стало відомо, що 10.02.1990 р. виконкомом Поберезької сільської ради голові колгоспного двору ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння на підставі рішення № 233 виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів від 19.12.1989 р., тоді ж 10.02.1990 р. за ним зареєстровано право власності Івано-Франківським ОБТІ за реєстровим № 241. Після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , належну йому згідно закону 1/6 частину спірного будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) успадкували дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 як спадкоємці за законом першої черги, ставши співвласниками ј частини будинковолодіння кожен (1/6 або 2/12 + 1/12 = 3/12). При цьому ОСОБА_5 незаконно отримала у нотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р. за реєстровим № Д-735 на все спірне будинковолодіння. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у 1996 р. розірвано, у подальшому ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». ОСОБА_7 після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй ј частину спірного будинковолодіння, яку згідно останнього заповіту баби прийняв відповідач ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , належну йому ј частину будинковолодіння, тобто по 1/8 частині, успадкували єдині спадкоємці першої черги позивачі ОСОБА_1 у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, та ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали власниками 7/24 частин спірного будинковолодіння кожен з підстав належності 1/6 як частки в колгоспному дворі та 1/8 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , а позивачці ОСОБА_3 належить 1/6 частина на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору.Інвентаризаційна вартість спірного будинковолодіння на даний час становить 353603 грн. Оскаржуваними рішенням виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів, правонаступником якого є Тисменицька РДА, від 19.12.1989 р. № 233 про визнання за дідом ОСОБА_2 права власності на все будинковолодіння, виданим останньому виконкомом Поберезької сільської ради 10.02.1990 р. свідоцтвом про право власності та виданим бабі ОСОБА_5 свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р. порушені права власності позивачів та права на спадщину. У звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, у поданій суду заяві представник позивачів адвокат Стецюк С.С. просила справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримала і просила його задоволити, витрати по сплаті судового збору просила залишити за позивачами.

Відповідач та його представник адвокат Кінаш М.А. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У поданому 24.10.2019 р. відзиві відповідач заперечив позовні вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_5 24.07.2017 р. склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Розкошинською Л.В., згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла йому. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 він належно прийняв спадщину, звернувшись у передбачений законом строк до Тисменицької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На даний час у його розпорядженні є оригінал правоустановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р., виданого на імя спадкодавця ОСОБА_5 , що унеможливлює предявлення ним зустрічного позову, оскільки він може реалізувати своє право на спадщину у нотаріальному порядку. Вважає, що він після смерті баби законно успадкував спірне будинковолодіння. Тому просив у позові про визнання за позивачами права власності відмовити.

Представники відповідачів Тисменицької РДА та Єзупільської селищної ради у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, не скористались своїм право щщдо подання відзиву.

Ухвалою суду від 05.06.2019 р. у державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори витребувано засвідчені копії спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , дві з яких підшиті на а.с.58-83.

Ухвалою суду від 13.11.2019 р. у державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори повторно витребувано засвідчену копію спадкової справи за 1999 рік після смерті ОСОБА_2 , яка підшита на а.с.125-130.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що основним предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , 1972 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час становить 353603 грн.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 233 від 19.12.1989 р. «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспних дворів та окремим громадянам, в селах Вільшаниця, Сілець, Майдан, Нова Гута, Радча, Чукалівка та Побережжя» голові колгоспного двору ОСОБА_2 надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав колгоспному двору.

На підставі вказаного рішення виконавчий комітет Поберезької сільської ради народних депутатів Тисменицького району Івано-Франківської області 10.02.1990 р. видав голові колгоспного двору ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на жилий будинок.

Право власності ОСОБА_2 10.02.1990 р. зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ за реєстровим № 241.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: голова двору ОСОБА_2 , 1933 року народження; його дружина ОСОБА_5 , 1929 року народження; син ОСОБА_2 , 1962 року народження; невістка ОСОБА_10 , 1967 року народження; внуки ОСОБА_2 , 1985 року народження, та ОСОБА_11 , 1988 року народження.

Ці шестеро членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині.

Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.7), технічним паспортом (а.с.25-29), довідкою про інвентаризаційну вартість (а.с.30), засвідченими копіями з погосподарських книг Поберезької сільської ради за 1986-1990 р., 1991-1995 р. по господарству ОСОБА_2 (а.с. 34-35, 99-101), копією рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 233 від 19.12.1989 р. (а.с.102), копією свідоцтва про право власності від 10.02.1990 р. з реєстраційним написом на правоустановлюючому документі Івано-Франківського ОБТІ (а.с.128).

Вказані обставини, які встановлені судом, стороною відповідача не спростовані.

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Після смерті голови двору ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), належну йому згідно закону 1/6 частину спірного будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) успадкувала його дружина ОСОБА_5 як спадкоємець за законом першої черги.

Судом встановлено, що другий спадкоємець за законом першої черги син померлого ОСОБА_2 відмовився від оформлення спадщини після смерті батька, що підтверджується його заявою від 19.10.1999 р., поданою до Тисменицької державної нотаріальної контори (а.с.126).

Таким чином, ОСОБА_5 стала власником 1/3 частини спірного будинковолодіння (1/6 на праві спільної сумісної власності як члена колгоспного двору + 1/6 у порядку спадкування = 2/6 або 1/3).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст.529 ЦК УРСР).

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 отримала у Тисменицькій державній нотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р. за реєстровим № Д-735 на все спірне будинковолодіння (а.с.116).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14) ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину спірного будинковолодіння, яку згідно останнього заповіту ОСОБА_5 від 24.07.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Розкошинською Л.В. (а.с.98), прийняв відповідач ОСОБА_4 . Останній у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України подав до Тисменицької державної районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом від 12.07.2018 р. (а.с.68).

Судом встановлено, що відповідач успадкував 1/3 частину спірного будинковолодіння.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16) ОСОБА_2 належну йому 1/6 частину будинковолодіння успадкували єдині спадкоємці за законом першої черги дочка ОСОБА_1 , яка у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини від 25.07.2018 р. (а.с.72), та син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.78).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України)

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали власниками ј (3/12) частини спірного будинковолодіння кожен (1/6 або 2/12 на праві спільної сумісної власності як члена колгоспного двору + 1/12 у порядку спадкування).

У звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с.83).

Судом встановлено, що оспорюваними у рамках даної справи рішенням виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 19.12.1989 р. № 233 у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне будинковолодіння, свідоцтвом про право власності від 10.02.1990 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р. порушено право власності всіх трьох позивачів на частку в майні колишнього колгоспного двору та спадкові права позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , позивачів незаконно позбавлено права власності на частину спірного будинковолодіння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до часткового задоволення.

У зв`язку з порушенням майнових прав позивачів слід визнати недійсними рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів від 19.12.1989 р. № 233 у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне будинковолодіння та видане останньому 10.02.1990 р. виконавчим комітетом Поберезької сільської ради Тисменицького району на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності на жилий будинок, слід визнати недійсним у частині 2/3 спірного будинковолодіння свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.1999 р. за реєстровим № Д-735.

Суд визнає за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ј (3/12) частину спірного будинковолодіння за кожним з підстав належності 1/6 (2/12) на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору та 1/12 у порядку спадкування за законом після померлого батька. За позивачкою ОСОБА_3 суд визнає право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння як за членом колишнього колгоспного двору.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 316, 317, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом задоволити частково.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 19.12.1989 р. № 233 «Про оформлення права власності на житлові будинки, що належать членам колгоспних дворів та окремим громадянам, в селах Вільшаниця, Сілець, Майдан, Нова Гута, Радча, Чукалівка та Побережжя» у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , видане 10 лютого 1990 року виконавчим комітетом Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів від 19 грудня 1989 року № 233, зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 10 лютого 1990 року за реєстровим № 241.

Визнати недійсним у частині 2/3 (двох третіх) будинковолодіння АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1999 року, видане ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за № Д-735.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј (одну четверту) частину будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 353603 грн. з підстав належності 1/6 (2/12) частини як частки в майні колишнього колгоспного двору та 1/12 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_12 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ј (одну четверту) частину будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 353603 грн. з підстав належності 1/6 (2/12) частини як частки в майні колишнього колгоспного двору та 1/12 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_12 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 (одну шосту) частину будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 353603 грн. як частку в майні колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , Івано-Франківської міської радиІвано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_13 , АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Тисменицька районна державна адміністрація Івано-Франківської області, м. Тисмениця, вул. Галицька, 17, Івано-Франківської області, ;

Єзупільська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, смт. Єзупіль, вул. С. Бандери, 50, Івано-Франківської області, .

Представник відповідача: Кінаш Мілена Анатоліївна, м. Івано-Франківськ, вул. Шопена, 5/2/1.

Повне судове рішення складено 15.09.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець