Ухвала

Іменем України

20 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 754/9828/18-ц

провадження № 61-12196ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання дій неправомірними та визнання дійсним розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року залишена без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків.

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 до наявної апеляційної скарги повторно подала апеляційну скаргу за № 121826 після закінчення строків, установлених частиною першою статті 354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення, апеляційну скаргу - без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків.

13 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла доповнена апеляційна скарга ОСОБА_1 за № 101297, до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на обставини, які є аналогічні тим, які вже суд оцінив і визнав неповажними ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 17 вересня 2020 року.

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: роз`яснено заявниці про необхідність надати суду нову редакцію касаційної скарги, у якій уточнити вимоги касаційної скарги та викласти їх відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України; надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: уточнена касаційна скарга, у якій заявниця просить суд скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України встановлено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що заявниця у встановлений судом строк не виконала вимог ухвал суду від 22 червня та 17 вересня 2020 року та не усунула недоліків поданих апеляційних скарги, а саме: не подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку, не надала доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції правильно застосував наведені норми права та обґрунтовано повернув апеляційні скарги заявниці. При цьому, судом апеляційної інстанції роз`яснено заявниці право повторного звернення до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Наведені у касаційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Щодо оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині треті цієї статті.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягає рішення суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявниця оскаржила у касаційному порядку судове рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, яке не було предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції, оскільки апеляційна скарга на указане судове рішення суду першої інстанції була повернута заявниці.

Єдиний державний реєстр судових рішень не містить відомостей про оскарження в апеляційному порядку рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року.

Керуючись частинами першою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року у справі № 2-1333/2006, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання дій неправомірними та визнання дійсним розрахунку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик