ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/26/21 Головуючий суддя І інстанції Бєссонова Т. Д.
Провадження № 22-ц/818/4918/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з договорів споживчого кредиту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Бєссонової Т.Д., по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування договору № б/н від 10.09.2007,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60100,85 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 26.01.2021 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про скасування договору № б/н від 10.09.2007.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 травня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 29 серпня 2000 року, зареєстрована: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, 49094, п/р № НОМЕР_3 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.09.2007 року в розмірі 60100,85 (шістдесят тисяч сто гривень 85 копійок) та судові витрати у справі в сумі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок), а всього 62202,85 гривень (шістдесят дві тисячі двісті дві гривні 85 копійок).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про скасування договору № б/н від 10.09.2007 року відмовлено повністю.

Судовий збір за подання зустрічного позову в розмірі 908,00 гривень віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.06.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 липня 2021 року від районного суду було витребувано цивільну справу № 623/26/21, яка надійшла до апеляційного суду 30.07.2021.

На адресу Харківського апеляційного суду 15.09.2021 від ОСОБА_1 також надійшла заява про забезпечення апеляційної скарги шляхом заборони вчиняти стягнення з неї коштів на підставі виконавчого листа № 623/26/21 виданого 05.07.2021 Ізюмським міськрайонним судом на користь АТ КБ «Приватбанк» в сумі 62202,85 грн.

Заява мотивована тим, що 11.09.2021 їй з Ізюмського відділу виконавчої служби надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 66715830 про негайне стягнення з неї коштів, винесена на підставі виконавчого листа № 623/26/21 виданого 05.07.2021 Ізюмським міськрайонним судом на підставі оскарженого у визначений законом строк рішення.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення унеможливить ефективний захист її оспорюваних прав та інтересів за захистом яких вона звернулась до суду, а також істотно ускладнить чи унеможливити взагалі виконання рішення апеляційного суду.

З огляду на те, що норми цивільного процесуального права не передбачає такої процесуальної дії як забезпечення апеляційної скарги та відповідно до наведених на її обґрунтування доводів, а також виходячи зі змісту норми ст. 149 ЦПК України колегія суддів розцінює подану ОСОБА_1 заяву, як заяву про забезпечення позову та розглядає її відповідно до ст. 149 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Нормою п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, забороною вчинити певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом про скасування кредитного договору № б/н від 10.09.2007 без вимоги про застосування реституції.

Таким чином, зазначена вимога за своїм характером є немайновою.

Вимога про недійсність правочинів полягають у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому.

Зазначене свідчить, що заявлена вимога про забезпечення скарги є неспівмірною заявленій позовній вимозі.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, Закону України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження до компетенції виконавця, а не суду. Не наділено суд правом зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій і нормами ЦПК України.

Передбачене п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише у разі оскарження такого виконавчого документа у судовому порядку.

Одночасно суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця.

Разом з тим, учасник виконавчого провадження (боржник) не позбавлений права оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність виконавця, зокрема щодо відмови зупинити виконавче провадження за зверненням боржника або не зупинення виконавцем виконавчого провадження з урахуванням обставин передбачених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України та ст.ст. 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження», суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.Ю. Тичкова.