Справа № 489/1871/21
Провадження №2/489/1481/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, яким просить визнати виконавчий напис від 31.10.2020 р. за № 90513 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо звернення стягнення на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № від 27.01.2020 року, яка утворилася за період з 25.02.2020 р. по 12.10.2020 р., в розмірі 25 477,59 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 19 665,44 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 4 327,68 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 1 484,47 грн., а також стягнення суми витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 900,00 грн., а всього - 26 377,59 грн., таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства. Будь-яких кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» та будь-якими іншими фінансовими установами позивач не укладала, грошові кошти не отримувала, таким чином вказана вище заборгованість не є безспірною. Крім того, після звернення позивачки до відповідача, отримання копії кредитного договору № від 27.01.2020 року та виявлення у ньому ознак підробки, позивачкою 13.07.2020 року до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, такі відомості були внесені до реєстру досудових розслідувань та 14.07.2020 року відкрито кримінальне провадження № 0000091 та наразі здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України. Проте, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, вчиняючи 31.10.2020 року, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 90513, про стягнення з позивачки заборгованості, не перевірив та не врахував вказані вище обставини. Також представник позивача зазначила, що жодних постанов чи інших документів виконавчого провадження, а також будь-яких інших документів стосовно заборгованості перед відповідачем, в тому числі виконавчого напису позивачці не надходило. З матеріалами виконавчого провадження № 64308812, позивачці надалося можливим ознайомитися, лише 30.03.2021 року; копію виконавчого напису від 31.10.2020 р. за № 90513 вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, вона отримала після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. За зазначеною, у постанові про відкриття виконавчого провадження, постанові про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса та інших документах, адресою по АДРЕСА_1 , позивачка ніколи не була зареєстрована та не проживала.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021 року, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021 року, витребувано докази.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2021 року, витребувано докази.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до виконавчого напису від 31.10.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 90513, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, запропонував стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором № від 27.01.2020 року, яка утворилася за період з 25.02.2020 р. по 12.10.2020 р., в розмірі 25 477,59 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 19 665,44 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 4 327,68 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 1 484,47 грн., а також стягнення суми витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 900,00 грн., а всього - 26 377,59 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису постановоюприватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степаном Вікторовичем, 28.01.2021 р. відкрито виконавче провадження № 64308812.

Позивачка в своєму позові вказує, що будь-яких кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» та будь-якими іншими фінансовими установами не укладала, грошові кошти не отримувала.

Позивачкою долучено до матеріалів справи Кредитний договір № від 27.01.2020, укладений між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 19665,41 грн., строком на 24 місяці.

Позивачка зазначає, що вказаний кредитний договір містить ознаки підробки, а саме: вказана невірна адреса ОСОБА_1 як АДРЕСА_1 замість АДРЕСА_2 ; невірно вказано серійний номер паспорта НОМЕР_1 замість НОМЕР_2 ; невірно вказана дата видачі паспорта 13.08.2013 замість 11.11.2011, а також підписи на документах не відповідає власноручному підпису позивачки.

На підтвердження зазначеного суду надано паспорт громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 та паспорт громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , з яких вбачаються ознаки підроблення.

До матеріалів справи долучено фотознімок позичальника, а саме особи, присутньої під час оформлення кредитного договору на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує та наполягає, що на фотознімку зображена не вона, тотожність виключається.

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області з заявою про вчинення невідомими особами шахрайських дій з оформленням на її ім`я кредитів на суму 2000,00 грн. в банку «Таскомбанк» та в ТОВ ФК « ЦФР» в сумі 19665,44 грн. в період з 24.01.2020 по 27.01.2020.

Згідно витягу з ЄРДР від 14.07.2020, відкрито кримінальне провадження № 0000091 за ч. 1 ст. 190 КК України.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій),постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника, дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи. номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи. строк, за який має провадитися стягнення. інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З огляду на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл. 16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

У Постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Підроблення підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду такий договір слід вважати неукладеним.

У Постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду також висловилася з приводу можливих способів захисту права, порушеного підробленням договору. Велика Палата звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Натомість Велика Палата зазначила, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Враховуючи наявність кримінального провадження № 0000091 щодо вчинення невідомими особами шахрайських дій стосовно позивача з оформлення на її ім`я кредитів, зокрема у ТОВ «ФК «ЦФР» в сумі 19665,44 грн., а також обізнаність відповідача про наявність спору щодо правомірності вимог останнього, що виключає безспірність заборгованості, вбачається, що виконавчий напис № 90513 від 31.10.2020 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з порушенням вимог ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», а отже є таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження судових витрат, суду надані: договір про надання правничої допомоги № 11/21 від 25.03.2021; Акт до договору про надання правової допомоги № 11/21 від 31.03.2021; протокол узгодження договірної ціни до договору про надання правової допомоги № 11/21 від 25.03.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру № 5/21 від 31.03.2021 про виплату ОСОБА_1 2000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги № 11/21 від 25.03.2021.

З огляду на вищенаведене витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача в користь позивача в сумі 2000,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 31.10.2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 90513, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором № від 27.01.2020 року, яка утворилася за період з 25.02.2020 р. по 12.10.2020 р., в розмірі 25 477,59 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 19 665,44 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 4 327,68 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 1 484,47 грн., а також стягнення суми витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 900,00 грн., а всього - 26 377,59 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ценр фінансових рішень», , юридична адреса: м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, 50-Б.

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «15» вересня 2021 року.