КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Перепелицею Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Київ, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , згідно з яким просив: скасувати арешт 3-кімнатної квартири загальною площею 144,00 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер обтяження № 12793311 від 30.04.2014 року); машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 11, 60 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці у будинку АДРЕСА_2 (індексний номер обтяження № 12773202 від 30.04.2014 року ); гаража № НОМЕР_2 загальною площею 19,90 кв.м., у гаражно-будівельному кооперативі "Гірський" , що розташований по вул. Копилівській у Подільському районі м. Києва (індексний номер обтяження № 12773981 від 30.04.2014 року), накладений 29.04.2014 року на підставі посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 14.08.2009 року, та постанови Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві б/н від 06.09.2012 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 18.09.2008 року між ВАТ "СЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 1845, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав у ПАТ "Фідобанк" для придбання нерухомого майна кредит в сумі 924 800 доларів США зі строком користування до 18.09.2028 року з плаваючою ставкою, яка розраховується як сума значення Libor та фіксованого відсотку, який складає 10% за користування кредитом.

З метою виконання позичальником своїх зобов'язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договори іпотеки, а саме:

- Договір іпотеки від 18.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі № 3422, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира загальною площею 144,00 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Договір іпотеки від 18.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі № 3427, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 11,60 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці у будинку АДРЕСА_2 ;

- Договір іпотеки від 31.05.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 1094, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до якого в іпотек банку передано нерухоме майно, а саме: гараж № НОМЕР_2 загальною площею 19,90 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", що розташований по вул. Копилівській у Подільському районі міста Київ.

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2012 року, ухваленим у справі № 2610/528/2012 за позовом ПАТ "СЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18.09.2008 року у сумі 8 872 852 грн. 59 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн. 00 коп. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

При цьому, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2017 року замінено сторону виконавчого провадження, відкритого на підставі вищенаведеного виконавчого листа, а саме стягувача - на ТОВ "ФК "Інновація".

У свою чергу, 19.07.2018 року на підставі Договору про відступлення права вимоги (факторингу) № 283 ТОВ "ФК "Інновація" відступило своє право вимоги до ТОВ "Оптимум Фактор", яке, у свою чергу, відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги № 20072018/1 від 20.07.2018 року.

Також, з метою виконання зобов'язань за даним договором 20.07.2018 року між ТОВ "Оптимум Фактор" та ОСОБА_1 було укладено договори про відступлення прав за вищезазначеними договорами іпотеки.

При цьому, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 131620429 від 20.07.2018 року, № 131617387 від 20.07.2018 року, № 131613574 від 20.07.2018 року ОСОБА_1 зареєстрований іпотекодержателем вищезазначеного майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року було замінено сторону виконавчого провадження, відкритого відповідно до виконавчого листа № 2/759/1457/13, а саме: замінено стягувача на ОСОБА_1 .

Однак, позивач зазначав, що він позбавлений реалізувати свої права як іпотекодержатель, оскільки, як йому стало відомо, вищенаведене іпотечне майно перебуває під обтяженням з 29.04.2014 року на підставі постанови Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 06.09.2014 року, ухваленої в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що згідно з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000147 - закрито, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року позов задоволено. Скасовано арешт трикімнатної квартири загальною площею 144,00 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер обтяження № 12793311 від 30.04.2014 року); машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 11,60 кв.м., розташоване в підземній автостоянці в будинку АДРЕСА_2 (індексний номер обтяження № 12773202 від 30.04.2014 року); гаража № НОМЕР_2 загальною площею 19,90 кв.м., в гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", що розташований по вулиці Копилівській в Подільському районі міста Києва (індексний номер обтяження № 12773981 від 30.04.2014 року), накладений 29.04.2014 року, підстава виникнення обтяження: на підставі посвідчення № 063459, виданого 14.08.2009 року та постанови Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, б/н, від 06.09.2012 року (т. 2, а.с. 88-92).

В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позов заявлено до юридичної особи публічного права - Головного Управління Державної Фіскальної служби у м. Київ, яке станом на дату звернення до суду та відкриття провадження у справі було реорганізоване шляхом приєднання до іншої юридичної особи (т. 2, а.с. 99-104).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2021 року апеляційну скаргу залишено без руху (т. 2, а.с. 128, 129).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (т. 2, а.с. 138, 139).

28.10.2020 року до суду надійшли заперечення позивача на апеляційну скаргу (а.с. 137-141).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року справу призначено до розгляду (т. 2, а.с. 147).

Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 01.09.2021 року до суду повторно надійшло клопотання від представника апелянта - Перепелиці С.О. про відкладення розгляду справи у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Разом з тим, з огляду на те, що розгляд справи вже було відкладено за аналогічним клопотанням представника апелянта, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.09.2008 року між ВАТ "СЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 1845, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав у ПАТ "Фідобанк" для придбання нерухомого майна кредит в сумі 924 800 доларів США зі строком користування до 18.09.2028 року з плаваючою ставкою, яка розраховується як сума значення Libor та фіксованого відсотку, який складає 10% за користування кредитом.

З метою виконання позичальником своїх зобов`язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договори іпотеки, а саме:

- Договір іпотеки від 18.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі № 3422, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира загальною площею 144,00 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Договір іпотеки від 18.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі № 3427, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 11,60 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці у будинку АДРЕСА_2 ;

- Договір іпотеки від 31.05.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 1094, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кияшко А.В., відповідно до якого в іпотек банку передано нерухоме майно, а саме: гараж № НОМЕР_2 загальною площею 19,90 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", що розташований по вул. Копилівській у Подільському районі міста Київ.

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2012 року, ухваленим у справі № 2610/528/2012 за позовом ПАТ "СЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18.09.2008 року у сумі 8 872 852 грн. 59 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн. 00 коп. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

При цьому, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2017 року замінено сторону виконавчого провадження, відкритого на підставі вищенаведеного виконавчого листа, а саме стягувача - на ТОВ "ФК "Інновація".

У свою чергу, 19.07.2018 року на підставі Договору про відступлення права вимоги (факторингу) № 283 ТОВ "ФК "Інновація" відступило своє право вимоги до ТОВ "Оптимум Фактор", яке, у свою чергу, відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги № 20072018/1 від 20.07.2018 року.

Також, з метою виконання виконання зобов`язань за даним договором 20.07.2018 року між ТОВ "Оптимум Фактор" та ОСОБА_1 було укладено договори про відступлення прав за вищезазначеними договорами іпотеки.

При цьому, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 131620429 від 20.07.2018 року, № 131617387 від 20.07.2018 року, № 131613574 від 20.07.2018 року ОСОБА_1 зареєстрований іпотекодержателем вищезазначеного майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2018 року було замінено сторону виконавчого провадження, відкритого відповідно до виконавчого листа № 2/759/1457/13, а саме: замінено стягувача на ОСОБА_1 .

Згідно з витягами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 30.04.2014 року вищенаведене нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, перебуває під обтяженням на підставі посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 14.08.2009 року, та постанови Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 06.09.2012 року, яка була ухвалена в рамках кримінального провадження № 0000147 за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000147 - закрито.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що він позбавлений реалізувати свої права як іпотекодержатель, оскільки іпотечне майно безпідставно перебуває під обтяженням.

Так, статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, поняття «охоронюваний законом інтерес» розуміється як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку», зазначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Зокрема, ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

При цьому, за змістом ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника».

Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року по справі № 910/9256/17.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 15.05.2019 року (справа № 372/2904/17-ц), із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на не правомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що із припиненням кримінальної справи арешт майна, який стає публічним обтяженням права власності, із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права позивача як іпотекодержателя нерухомого майна на звернення стягнення.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування арешту 3-кімнатної квартири загальною площею 144,00 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер обтяження № 12793311 від 30.04.2014 року); машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 11, 60 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці у будинку АДРЕСА_2 (індексний номер обтяження № 12773202 від 30.04.2014 року ); гаража № НОМЕР_2 загальною площею 19,90 кв.м., у гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", що розташований по вул. Копилівській у Подільському районі м. Києва (індексний номер обтяження № 12773981 від 30.04.2014 року), накладений 29.04.2014 року на підставі посвідчення № 063459, виданого 14.08.2009 року, та постанови Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві б/н від 06.09.2012 року.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неналежного відповідача у справі, оскільки позов заявлено до юридичної особи публічного права - Головного Управління Державної Фіскальної служби у м. Київ, яке станом на дату звернення до суду та відкриття провадження у справі було реорганізоване шляхом приєднання до іншої юридичної особи, слід зазначити наступне.

Як зазначає сам апелянт у своїй апеляційній скарзі, арешт на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване в підземній автостоянці у будинку АДРЕСА_2 та гараж № НОМЕР_2 в гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", що розташований по вул. Копилівській в Подільському районі м. Києва, був накладений Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Тобто, оскільки арешт накладено Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, то і відповідачем мав бути даний державний орган.

Однак, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було припинено ще 01.10.2015 року.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року за № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби" було вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів служби за переліком згідно з додатком.

Так, відповідно до переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, які реорганізовуються шляхом приєднання як структурні підрозділи до відповідних територіальних органів служби, Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві приєднано до Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до Положення про ГУ ДФС у м. Києві, затвердженого наказом ДФС України від 01.02.2019 року за № 80, ГУ ДФС у м. Києві є територіальним органом Державної Фіскальної служби України, яка підпорядковується ДФС.

Таким чином, Головне Управління Державної Фіскальної Служби у м. Києві є правонаступником усіх прав та обов`язків, зокрема, Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Також, слід зазначити, що 21.08.2019 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження № 682-р, де зазначено наступне: "погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900,) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування...".

Тобто, відповідно до вказаного Розпорядження відбулася передача лише визначеної частини повноважень (з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а не всіх у цілому.

Натомість, станом як на дату звернення позивача з даним позовом, так і на сьогодні Головне Управління Державної Фіскальної Служби у м. Києві не припинено та не ліквідовано, що, у свою чергу, підтверджує, що Головне Управління Державної Фіскальної Служби у м. Києві є правонаступником усіх прав та обов`язків Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, а отже є належним відповідачем у справі.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, оскільки Головне Управління Державної Фіскальної Служби у м. Києві не припинено, не ліквідовано та продовжує здійснювати свою діяльність, правові підстави для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені апелянтом судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Перепелицею Сергієм Олександровичем, - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про скасування арешту майна - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складений 14 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська