Ухвала

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 752/17180/20

провадження № 61-14430ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (далі - КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 серпня

2014 року по 01 січня 2020 року у розмірі 13 706, 02 грн, 3% річних -

631, 84 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 287, 56 грн, а всього

15 625, 42 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня

2021 року позов КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 706, 02 грн,

3% річних - 631, 84 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 287, 56 грн, а всього 15 625, 42 грн.

Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня

2021 року залишено без змін.

Поновлено дію рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 30 березня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» витрати

на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.

25 серпня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про відмову

у задоволенні позову.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно

до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову

у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 15 625, 42 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу положень процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

ОСОБА_1 вказала, що справа має для неї виняткове значення та становить значний суспільний інтерес, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, врахувавши предмет

і ціну позову, а також доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються незгоди із оцінкою судами доказів, поданих сторонами, що згідно статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, з такими твердженнями заявниці не погоджується.

Сама лише незгода особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями не може свідчити про те, що справа має для заявника виняткове значення та становить значний суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 22 липня 2021 року у справі за позовом комунального підприємства

з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович