Справа №204/4191/20
Провадження №2/204/187/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 вересня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Мартич А.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_9 , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року, яка станом на 26 квітня 2020 року складає 140973,48 доларів США та 102477,49 грн, в тому числі: 33264 доларів США заборгованість по кредиту строкова; 21584 доларів США заборгованість по кредиту прострочена; 506,52 доларів США заборгованість по процентах поточна; 85618,96 доларів США заборгованість по процентах прострочена; 20660,02 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 81817,47 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» способом реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижче звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 7 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» (далі ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №152/19/3. За умовами кредитного договору Банком надано ОСОБА_3 кредит в сумі 55000,00 доларів США на строк до 6 травня 2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13 відсотків річних у валюті. В забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та ОСОБА_3 також було укладено договір іпотеки № 152/19/3/1з, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить позичальнику на праві власності. При посвідченні договору іпотеки нотаріусом було також накладено заборону відчуження на зазначене нерухоме майно. Умови кредитного договору позичальник належним чином не виконав, в результаті чого банк був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з позичальника заборгованості. 31 серпня 2011 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення у справі №2-153/11 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, зазначене судове рішення виконано не було, у зв`язку з тим, що стало відомо, що 29 грудня 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. здійснив реєстраційні дії щодо зняття заборони відчуження (припинення обтяження) та припинення державної реєстрації іпотеки, накладених 7 травня 2008 року при видачі кредитних коштів. Проте, жодних документів, що підтверджують належні підстави для зняття приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. заборони з нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки, та з реєстрації цього майна в Державному реєстрі іпотек, не існує. З Інформаційної довідки №188941506 від 15 листопада 2019 року позивачу стало відомо, що спірне нерухоме майно було реалізовано з прилюдних торгів, а підставою виникнення права власності після припинення власності позичальником стало свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів НВО №106638, р№915, посвідчене 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. Також позивачу стало відомо, що на даний час право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки за кредитним договором, зареєстровано за відповідачем. Позивач вказує, що незважаючи на перехід права власності від первинного іпотекодавця до іншої особи, права банку, як кредитора за зобов`язанням, забезпеченого іпотекою, охороняються законом. Таким чином, набувши у власність предмет іпотеки, яким забезпечені зобов`язання ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором, ОСОБА_9 набула одночасно права та обов`язки іпотекодавця. Станом на 26 квітня 2020 року заборгованість становить 140973,48 доларів США та 102477,79 грн, а тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та задоволено клопотання представника позивача і витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. та Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наступні документи: документи, на підставі яких 29 грудня 2016 року було знято заборону відчуження та припинено іпотеку нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки №152/19/3/1з без оформлення заставної, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезною Н.В., за реєстровим №2001; свідоцтво про придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , серія та номер: НВО№106638, р№915, посвідчене 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мазуренко С.В., а також документи, які стали підставою для проведення прилюдних торгів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 1 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову у даній цивільній справі та заборонено вчинення державним реєстраторам будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_9 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2021 року замінено первісного відповідача ОСОБА_9 на належного відповідача ОСОБА_2 та залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до участі у цивільній справі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 2 серпня 2021 року з метою забезпечення позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборонено вчинення державним реєстраторам будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав, про причини не явки суд не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 належним чином та завчасно сповіщені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

7 травня 2008 року між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та третьою особою ОСОБА_3 , укладено кредитний договір №152/19/3, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на придбання нерухомості: 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 550000 доларів США на строк з 7 травня 2008 року по 6 травня 2038 року або по день визначений в п.3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,0% річних (т.1 а.с.4-6).

Пунктом 3.3.11. вказаного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується безперечно виконувати умови змін та доповнень до цього договору (включаючи зміни до цього договору стосовно припинення зобов`язання банку внаслідок його односторонньої відмови від виконання зобов`язання, зміни банком умов зобов`язання позичальника та розірвання цього договору, у зв`язку з чим позичальник зобов`язаний буде повернути/сплатити банку всю заборгованість за кредитом, процентами, всю іншу заборгованість за умовами кредитного договору, в тому числі, штрафні санкції та витрати банку в день одностороннього розірвання банком цього договору), внесених банком в односторонньому порядку з розділом «ПОРЯДОК ВНЕСЕННЯ ЗМІН (ДОПОВНЕНЬ) ТА РОЗІРВАННЯ ДОГОВОРУ В ОДНОСТОРОННЬОМУ ПОРЯДКУ».

Пунктом 5.3. кредитного договору №152/19/3 від 7 травня 2008 року передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

В забезпечення всіх вимог іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №152/19/3 від 7 травня 2008 року між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та третьою особою ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №152/19/3/1з без оформлення заставної, за яким третя особа ОСОБА_3 передав банку в іпотеку належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому відповідно до договору купівлі-продажу від 7 травня 2008 року (т.1 а.с.7-10,131-132).

На підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1 третьою особою ОСОБА_3 було надано позивачу нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 7 травня 2008 року, який зареєстровано у Державному реєстрі правочинів, відповідно до якого він купив вказану квартиру у третьої особи ОСОБА_4 (т.1 а.с.131,132).

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що станом на 7 травня 2008 року власником квартири АДРЕСА_1 , був третя особа ОСОБА_4 (т. 1 а.с.77).

Станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_2 , містяться відомості про право власності за третьою особою ОСОБА_4 . Також в інвентаризаційній справі містяться відомості про те, що третя особа ОСОБА_4 надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 1 квітня 2008 року для продажу (т.1 а.с.222).

7 травня 2008 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис з приводу укладення даного договору іпотеки та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис щодо заборони відчуження предмета іпотеки (т.1 а.с.11-17).

Однак, позичальник не виконав умови договору, в наслідок чого станом на 25 грудня 2009 року у нього виникла непогашена заборгованість у сумі 65560,84 доларів США, що еквівалентно 522388,77 грн, що складається з 52112,00 доларів США; прострочених зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 2736,00 доларів США, прострочених зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 10 712,84 доларів США та 2146,47 грн, що складається з: пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту 5934,57 грн, та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 23211,90 грн (т.1 а.с.27-28).

12 січня 2010 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року, а саме: 65560,84 доларів США 84 центи, що еквівалентно 522388,77 грн. та 29 146,47 грн.; встановити порядок виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20/ф/М5 від 1.02.2008 року встановити остаточну черговість звернення стягнення органом Державної виконавчої служби на майно ОСОБА_3 в першу чергу звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, за договором іпотеки № 152/19/3/1 без оформлення заставної від 7 травня 2008 року, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки продаж з прилюдних торгів.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 13 вересня 2011 року, по справі №2-153/11 з відповідача ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №152/19/3 від 7 травня 2008 року у розмірі 65560,84 доларів США, що еквівалентно 522388,77 грн., пеню у сумі 29146,47 грн., а разом 551535,24 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.27-29).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

18 січня 2012 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» видано виконавчий лист у справі №2-153/11 за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, пені, звернення стягнення на предмет іпотеки та 25 червня 2015 року вказаний виконавчий лист було повернуто державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (т.1 а.с.29).

20 листопада 2013 року Дніпропетровською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2921 від 29 квітня 2012 року Шевченкіського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу 55000 доларів США, яке перебувало на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ, були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 , де переможцем аукціону став ОСОБА_5 , про що 20 листопада 2013 року було затверджено відповідний протокол №08/767/20/А-13т-13 проведення прилюдних торгів та 16 грудня 2013 року складено відповідний акт про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, який 18 грудня 2013 року затверджено начальником Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (т.1 а.с.108,109).

24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. на підставі акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, затвердженого начальником Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 16 грудня 2013 року, видано свідоцтво, яким посвідчено, що ОСОБА_5 належить на праві власності майно, що складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.14,107).

29 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості про припинення іпотеки, де іпотекодавцем є третя особа ОСОБА_3 , іпотекодержатель ВАТ АБ «Укргазбанк», строк виконання основного зобов`язання: 06.05.2038 , розмір основного зобов`язання: 55000 доларів США (а.с.14-15).

Станом на 26 квітня 2020 року заборгованість третьої особи ОСОБА_3 за кредитним №152/19/3 від 7 травня 2008 року перед позивачем складає 140973,48 доларів США та 102477,49 грн, в тому числі: 33264 доларів США заборгованість по кредиту строкова; 21584 доларів США заборгованість по кредиту прострочена; 506,52 доларів США заборгованість по процентах поточна; 85618,96 доларів США заборгованість по процентах прострочена; 20660,02 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 81817,47 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів (т.1 а.с.36-42). В подальшому власниками спірної квартири на підставі договорів купівлі-продажу були: з 29 грудня 2016 року ОСОБА_6 , з 24 березня 2017 року ОСОБА_7 , з 19 травня 2017 року ОСОБА_8 , з 18 жовтня 2017 року ОСОБА_9 , з 21 жовтня 2020 року ОСОБА_10 та з 20 листопада 2020 року по даний час відповідач (т.1 а.с.13-14, т.2 а.с.4-24).

Однак з листа начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 3 грудня 2020 року за вих.№57915 встановлено, що виконавчий документ №2-2921 від 29 квітня 2012 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Укргазбанк» суми боргу на примусове виконання на адресу відділу не надходив (т.1 а.с.128).

З листа Шевченківського районного суду міста Києва від 3 грудня 2020 року за вих.№01-16/391/2020-Вих/ЦК/204 встановлено, що в архіві суду за період з 2009-2012 роки будь-яких справ відносно ОСОБА_4 в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва не виявлено; в журналі видачі виконавчих листів відомості щодо видачі виконавчого листа на стягнення заборгованості з ОСОБА_4 відсутні; за період з 1 січня 2011 року та станом на день надання відповіді будь-яких справ за участі ОСОБА_4 в провадженні суду не обліковується (т.1 а.с.130).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_1 , з 20 листопада 2020 року є відповідач (т.2 а.с.247-248).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Положеннями статті 526 ЦК України визначено принцип належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Змістом частин першої та другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (стаття 11 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

З огляду на вказане Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі N 310/11024/15-ц (провадження N 14-112цс19)).

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що боржник третя особа ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за кредитним договором.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» під час розгляду справи та викладення змісту судового рішення суд повинен вирішити такі питання:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постановах від 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 року (№ 6-1239цс16).

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38,39 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Станом на час розгляду даної справи заборгованість за кредитним договором боржником не сплачено, судове рішення у примусовому порядку не виконано.

Також судом враховується висновок, викладений в Рішенні Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 щодо наслідків переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. Так, іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. Конституційний Суд України зазначає, що положення частини першої статті 23 Закону №898, які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, вирішуючи пред`явлені позовні вимоги, судом враховується факт вибуття майна, що передане в іпотеку від позичальника та інших третіх осіб; відсутність перебування на примусовому виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавчого документу №2-2921 від 29 квітня 2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Укргазбанк» суми боргу; відсутність в архіві Шевченківського районного суду міста Києва за період з 2009-2012 роки будь-яких справ відносно ОСОБА_4 , відсутність в журналі видачі виконавчих листів відомостей щодо видачі виконавчого листа на стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та відсутність за період з 1 січня 2011 року та станом на день надання відповіді будь-яких справ за участі ОСОБА_4 в провадженні суду;кількість разів відчуження спірного майна; строк перебування такого майна у власності третіх осіб, який в більшості випадків складав близько 1-2 місяців.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а договором іпотеки передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки судом встановлено, що спірна квартира має загальну площу 36,2 кв.м., жилу площу 24,9 кв.м., тобто меншу площу ніж зазначено в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», доказів наявності у відповідача на праві власності іншого житла або іншого постійного місця проживання останнього, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд також враховує, що на час розгляду даної справи, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратили чинність, однак 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України N 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації. Зокрема, дію Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 року) поновлено на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом N 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 58040,81 грн (т.1 а.с.43).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» за кредитним договором № 152/19/3 від 7 травня 2008 року, яка станом на 26 квітня 2020 року складає 140973,48 доларів США та 102477,49 грн, з яких 33264 доларів США заборгованість по кредиту строкова; 21584 доларів США заборгованість по кредиту прострочена; 506,52 доларів США заборгованість по процентах поточна; 85618,96 доларів США заборгованість по процентах прострочена; 20660,02 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 81817,47 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №152/19/3/1з від 7 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезною Н.В., зареєстрований в реєстрі за №2008, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або належним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 58040 (п`ятдесят вісім тисяч сорок) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», місцезнаходження: м.Київ, вул. Єреванська, буд.1, ідентифікаційний код 23697280.

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа ОСОБА_10 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_9 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа ОСОБА_6 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_8 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий: