Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2021 Справа №607/10075/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути з відповідача на його користь 30960 гривень безпідставно отриманої державної допомоги при народженні дитини.

Позов мотивовано тим, що вказані кошти ОСОБА_2 були виплачені як соціальна допомога при народженні сина ОСОБА_3 . Зараз син проживає із позивачем, а тому, на його думку, вказані кошти відповідачка отримала безпідставно.

Відповідачка надала відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що за згодою батьків вона звернулася із заявою про виплату допомоги при народжені дитини. На той час проживала разом із позивачем та дитиною в місті Збараж. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , нанісши їй тілесних ушкоджень, викрав малолітнього сина та самовільно змінив його місце проживання. На цей час тривають судові спори з приводи визначення місця проживання дитини. Зазначає, що позивач не навів доказів, що вона використовує кошти не за цільовим призначенням, навпаки, дитина забезпечена всім необхідним. Вважає, що покликання на статтю 1212 Цивільного кодексу є безпідставним, оскільки відповідачка не набувала майно у свою власність, грошові кошти нею отримано не безпідставно та не за рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причин неявки суддю не повідомила.

Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Тернопільській області 20 квітня 2019 року.

На підставі звернення ОСОБА_2 від 17.01.2019 року, їй призначено одноразову виплату при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також щомісячні виплати на період з 01.12.2018 року по 31.12.2021 року, що підтверджується інформацією Тернопільської обласної державної адміністрації від 05.06.2019 року (а.с.21).

Згідно листа Збаразького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 17.05.2019 року №165 на звернення ОСОБА_1 , в ході перевірки встановлено, що малолітній ОСОБА_3 14.12.2018 року проживає спільно з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина забезпечена всім необхідним, в наявності є дитяче ліжечко, ванночка, дитячий одяг, дитяче харчування, різні аксесуари, іграшки.

23 травня 2019 року ОСОБА_1 звертався із заявою до управління соціального захисту населення Збаразької районної державної адміністрації, в якій повідомив, що він проживає зі своїм сином, одноосібно дбає про нього та створює належні умови для його повноцінного утримання та виховання. З квітня 2019 року матір сина ОСОБА_2 не проживає з ОСОБА_3 , не забезпечує належних умов для його виховання, а кошти, отримання у вигляді допомоги при народженні дитини використовує не за цільовим призначенням. Просив вжити заходів щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 та призначити так допомогу йому, батьку дитини.

Відповідно до листа управління соціального захисту населення Збаразької районної державної адміністрації від 27.05.2019 року №01-37/2 у відповідь на заяву ОСОБА_1 одержувачем допомоги при народжені дитини є мати ОСОБА_2 . Підстави передбачені законом для переоформлення допомоги при народженні дитини відсутні.

Також як видно із інформації управління соціального захисту населення Збаразької районної державної адміністрації від 15.01.2021 року, з 01.12.2020 року ОСОБА_1 перебуває на обліку, як одержувач державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Допомога призначена за 01.12.2020 року по 31.12.2022 року.

Згідно з виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 за період 01.01.2019 року - 08.04.2019 року вона отримала: 01.02.2019 року 12040 гривень, 01.03.2019 - 860 гривень матеріальної допомоги.

Як видно із висновку органу опіки та піклування, який затверджений розпорядженням першого заступника голови Збаразької районної державної адміністрації 02 серпня 2019 року №234, Збаразька районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 . У висновку зазначено, що 17 квітня 2019 року через складні стосунки із батьком дитини ОСОБА_2 переїхала проживати до батьків в місто Тернопіль разом з дитиною. 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 без згоди матері забрав сина до свого місця проживання. А в червні 2019 року ОСОБА_2 без згоди батька забрала дитину в місто Тернопіль. На даний час в суді знаходиться спір щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 30 червня 2020 року Збаразької міської ради, за місцем проведення обстеження по АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають - ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 .

06 березня 2021 року позивач надіслав до управління соціального захисту населення Збаразької районної державної адміністрації запит про надання рішення про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.

На розгляді Збаразького районного суду Тернопільської області перебуває справа №598/753/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та відібрання малолітньої дитини, треті особи, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах неповнолітніх дітей Тернопільської міської ради Тернопільської області, комісія з припинення структурних підрозділів Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області в результаті реорганізації шляхом приєднання, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, орган опіки та піклування Збаразької міської ради Тернопільської області та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Службу у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області та справа №598/37/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: комісія з припинення структурних підрозділів Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області в результаті реорганізації шляхом приєднання, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, орган опіки та піклування Збаразької міської ради Тернопільської області та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення графіку побачень з дитиною, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: комісія з припинення структурних підрозділів Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області в результаті реорганізації шляхом приєднання, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, орган опіки та піклування Збаразької міської ради Тернопільської області.

Відповідачкою надано копії квитанції про витрачання коштів за період 2019-2020 роки, які досліджені судом.

Надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд доходить висновку що позов слід відхилити, зважаючи на таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норма глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Закону призначається такий вид державної допомоги сім`ям з дітьми, як допомога при народженні дитини.

Статтею 10 Закону № 2811-XII встановлено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини, (ст. 11 Закону №2811-XII).

Пунктом 13 Порядку № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини, яка народилася після ІНФОРМАЦІЯ_5 , надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що у разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Як видно із абзацу 36 пункту 13 Порядку № 1751 контроль за цільовим використанням державної допомоги здійснюється працівниками центрів соціальних служб або уповноваженою особою, визначеною виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, в межах повноважень.

Звертаючись до суду із позовом, позивач покликається на те, що відповідачка безпідставно отримувала допомогу при народженні дитини, у зв`язку із тим, що з квітня 2019 року син з нею не проживає, а проживає з ним.

Разом з тим, суд вважає доводи позивача безпідставними.

Так, відповідачка стверджує, що вказані кошти нею використані в інтересах дитини, про що вона частково надала квитанції.

Позивачем вказаних доводів не спростовано. Так, суду не надано належних і допустимих доказів нецільового використанні вказаних коштів ОСОБА_2 .

Більше того, суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань стягуються згідно з законом. Тобто, у разі виявлення нецільового використання коштів вказані кошти стягуються повертаються до державного бюджету, а контроль за цільовим використанням державної допомоги здійснюється працівниками центрів соціальних служб або уповноваженою особою, визначеною виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, в межах повноважень.

Таких доказів нецільового використання відповідачкою коштів суду не надано.

Суд не може визначати наявність підстав для призначення чи не призначення допомоги батьку дитини на час проживання дитини з ним замість матері, яка перебувала на обліку як отримувач допомоги, оскільки це не відноситься до його компетенції.

Судом не вбачається підстав для застосування статті 1212 Цивільного кодексу ще й з тих підстав, що грошові кошти допомоги при народженні дитини виплачені ОСОБА_2 не за рахунок коштів позивача, а тому він не має право вимагати їх повернення.

Тому суд доходить висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13, 81, 223, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої грошової допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , податковий номер - НОМЕР_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_7 , податковий номер - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк