П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Київ

Справа № 22-11559 Головуючий у 1-й інстанції: Захарчук С. С.

Унікальний № 758/11737/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Невідомої Т. О.

Ратнікової В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

у с т а н о в и в:

У вересні 2017 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на 03 лютого 2021 у розмірі 10 578 грн 01 коп. за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року, з яких: 1 345 грн 42 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3 394 грн 56 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 5 838 грн 03 коп. заборгованість за пенею (а. с. 1-2).

Позовні вимоги були обґрунтовані таким. 15 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 1500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30 червня 2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 224 грн 37 коп., яка складається з наступного: 1 345 грн 42 коп. заборгованість за тілом кредиту, 30 582 грн 55 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 000 грн заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 1 796 грн 40 коп. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року за тілом кредиту у розмірі 1 345 грн 42 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 600 грн судового збору.

Не погодившись із заочним рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду в частині відмови, ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін (а. с. 91-95).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги отримані ОСОБА_1 26 липня 2021 року (а.с.118).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Крилової О. Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.

15 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 4).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк» лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту районний суд керувався висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг на які посилається позивач, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н 15 грудня 2010 року, ОСОБА_1 отримала кредит 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.

На підтвердження умов договору банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 13 червня 2017 року (разом із позовом), копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 15 грудня 2010 року, довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг», копію паспорта ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2020 року (а. с. 67-69) (доданий до заяви про зменшення позовних вимог).

У анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом, що вона згодна з тим, що ця анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить мі нею та банком договір надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згодна з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку наданих їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.privatbank.ua (а. с. 4).

Також 15 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписала умови кредитування, які містять основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти (а. с. 5).

Питання щодо обставин, які підлягають доказуванню, та достатності наданих суду доказів вирішується судом в ході підготовки справи до розгляду. Районний суд в порушення вимог процесуального закону указаних питань не вирішував.

Тому під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом досліджено у якості нових доказів: 1) довідку АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 100); 2) довідку АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карт ОСОБА_1 (а. с. 101); 3) виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 09 жовтня 2013 року до 14 жовтня 2020 року (а. с. 97-99).

Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку почався з 09 жовтня 2013 року та встановлено кредитний ліміт 1 500 грн, 10 червня 2014 року було зменшено кредитний ліміт до 1 350 грн, 22 січня 2020 року зменшення кредитного ліміту до 0, 00 грн (а.с.100).

Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карток ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 від 09 жовтня 2013 року з терміном дії до липня 2016 року (а. с. 101).

При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви ОСОБА_1 від 15 грудня 2010 року (а. с. 4) та підписаної позивачем довідки про умови кредитування (а. с. 5), в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені.

Адже, по-перше, із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 15 грудня 2010 року убачається, що відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на укладання між нею та Банком кредитного договору на Умовах та правилах надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». По-друге, своїм підписом в умовах кредитування, які містять конкретні умови кредитування - основні умови кредитування, інформацію щодо базової процентної ставки, розміру щомісячних платежів, комісія за зняття коштів та інше (а. с. 5), відповідач підтвердила свою обізнаність з визначеними довідкою конкретними умовами кредитування.

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України.

На підтвердження остаточних вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року станом на 30 вересня 2020 року (а.с.67-70), відповідно до якого заявлена дос тягнення заборгованість відповідача становить 10 578 грн 01 коп. і складається з: 1 345 грн 42 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3 394 грн 56 коп. заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом, 5 838 грн. 03 коп. заборгованість за пенею.

З указаного розрахунку убачається, що починаючи з 30 квітня 2014 року розмір заборгованості за тілом кредиту є незмінним, отже ця дата є кінцевим терміном виконання зобов`язання.

Водночас, матеріали справи не місять достовірних даних про реальне отримання ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 .

Закінчення строку кредитування із закінченням строку дії картки має наслідком те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Це відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинен урахуватися судом при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

Ураховуючи вищевказані обставини, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по процентам та пені, яка утворилась станом на 30 квітня 2014 року, у загальному розмірі 420 грн. 99 коп., з яких: 220 грн 99 коп. - розмір процентів; 200 грн - розмір пені (а.с.3; 67), що відповідає наданим позивачем розрахункам.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та наявність підписаних відповідачем умов кредитування, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), оскільки у даному випадку відповідачем було власноручно підписано умови кредитування кредиткою «Універсальна ГОЛД» (а. с. 5).

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги - скасування рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені, і ухвалення нового рішення про часткове задоволення цієї частини позову.

При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову в оскаржуваній частині відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 2 400 грн на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги за мінімальною фіксованою ставкою (а. с. 89).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 99 коп., з яких: 220 грн 99 коп. - відсотки за користування кредитом; 200 грн. - пеня, та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн на відшкодування судових витрат, а всього: 2 820 (дві тисячі вісімсот двадцять) грн. 99 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Т. О. Невідома

В. М. Ратнікова