КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що відповідно до судового наказу від 15 березня 2019 року із ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно вказаного судового рішення відповідач щомісячно сплачує 1 699 грн. аліментів на двох дітей.

Позивач вважає вказаний розмір аліментів недостатнім для належного рівня життя дітей, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Підставою для збільшення розміру витрат є наявність рухомого та нерухомого майна, прибутків від здійснення діяльності ТОВ «Торговий дім Єременко» та ТОВ «Універсальна торгова Компанія», послуг по укладанню паркетної дошки та здійснення витрати, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 25000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено із відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що місцевий суд невірно встановив обставини справи, зокрема не прийняв до уваги те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження зміни його матеріального стану чи стану здоров`я.

Зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка здійснює щомісячні витрати у розмірі 10 000 грн. на кожну дитину, а тому стягнення з нього половини вказаної суми вважає безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що з наданих нею доказів можливо встановити, що доходи відповідача змінились з дати видачі судового наказу, з огляду на наявні в матеріалах справи виписки по банківських рахунках, договори поворотної фінансової допомоги, чеки про придбання товарів, документи про надання відповідачу медичних послуг.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням інтересів і потреб дитини, аліменти підлягають зміні, із визначенням їх розміру в сумі 5000 грн. на кожну дитину.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 вищевикладеної постанови зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 вересня 2019 року по справі №459/2181/17.

Таким чином, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів ОСОБА_2 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження погіршення матеріального становища або ж поліпшення матеріального становища відповідача у справі, з якого за судовим рішенням стягуються аліменти на дитину.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того факту, що у ОСОБА_1 дійсно поліпшилось матеріальне становище від дати стягнення із останнього аліментів - 15 березня 2019 року.

Доводи позивачки про отримання відповідачем доходів у вказаному нею розмірі не підтверджено належними доказами, а посилання на купівлю ОСОБА_1 автомобіля не може впливати на збільшення аліментів, оскільки він був придбаний до стягнення із нього аліментів, у відповідності до судового наказу.

Надані фотокопії із соціальної інтернет-мережі не є належним доказом на підтвердження матеріального стану відповідача.

Колегія суддів зауважує, що надані докази на підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на лікування дитини не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки витрати на лікування дитини в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами, що викликані особливим обставинами (її хворобою тощо), тобто позивачкою обрано невірний спосіб захисту права.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «14» вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: