Справа № 942/941/21
Провадження № 22-ц/810/741/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білолуцька селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року, постановлену Новопсковським районним судом Луганської області у складі: судді Стеценко О.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення родинних відносин, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що батьками заявниці були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . На момент смерті матері заявниця проживала разом з нею за однією адресою.

22 вересня 1979 року заявниця вступивши у шлюб зі ОСОБА_4 та отримала прізвище ОСОБА_5 . В подальшому даний шлюб було розірвано. 30.10.1992 заявниця вступила у шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_7 , даний шлюб також було розірвано.

Для прийняття спадщини, яка знаходиться на території Білолуцької селищної ради Луганської області, заявниці необхідно встановити родинні відносини, що ОСОБА_3 є матір`ю заявниці, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Тому заявниця просила визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення родинних відносин, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги є невідповідність висновків, викладених в ухвалі про відмову у відкритті провадження, обставинам справи; відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції послався на рішення суду від 08.07.2020 року, по якій заявниця вже зверталася з аналогічною заявою; такі висновки суду є передчасними, оскільки в рішенні суду від 08.07.2020 суд зауважив на тому, що в судовому засіданні не було заявлено клопотання про допит свідків, які б надали пояснення про родинні відносини матері та доньки, а в заяві по теперішній справі вказані прізвища свідків, які б підтвердили факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та заявницею ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Законність і обґрунтованість судового рішення базується на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, і що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що судом винесено рішення, яке набрало законної сили, що стосувалося тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В даному випадку наявні підстави для застосування аналогії закону й відмови у відкритті провадження у справі, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено: «підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування положення ЦПК України про закриття провадження у справі зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України)».

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України внормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що у січні 2020 року ОСОБА_1 зверталася до суду з заявою про встановлення родинних відносин, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада, в якій просила встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що необхідно їй для прийняття спадщини після смерті останньої.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 08.07.2020 у справі № 942/80/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, що подана 17.01.2020, відмовлено. Рішення заявницею не оскаржувалося та набрало законної сили 08.08.2020.

Відмову у задоволення заяви вмотивовано судом як недоведеність заявницею своїх вимог з огляду на недостатність наданих доказів, відсутністю клопотань щодо допиту свідків, які б підтвердили родинні відносини заявниці зі спадкодавцем, неявку заявниці до суду, незважаючи на визнання судом її явки обов`язковою, а витребувані судом документи в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України також не підтвердили факту, про який просить ОСОБА_1 .

Звертаючись з теперішньою заявою про встановлення факту родинних відносин до суду, заявниця ОСОБА_1 знову ставить питання про встановлення факту родинних із померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як із своєю матір`ю, що необхідно їй для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що підставами вказаних заяв про встановлення факту родинних відносин заявниці та її матері є неможливість встановлення даного факту в позасудового порядку та вимушеність звернення до суду задля оформлення спадщини, що відкрилася після смерті матері.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані заяви є тотожними та при наявності судового рішення, яке набрало законної сили, відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Доводи ОСОБА_1 , зазначені у заяві, не є новими підставами для розгляду справи, а лише містять посилання на нові докази пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які належно виконуючи свої процесуальні обов`язки заявниця мала надати до суду під час розгляду її справи № 942/80/20 судом.

Необгрунтованим є довід скарги про передчасність висновків суду з огляду на неможливість скористатися своїми процесуальними правами та підтвердили факт родинних відносин, у тому разі і за допомогою пояснень вказаних свідків, оскільки процесуальний закон виключає ініціювання будь-якого провадження у цивільній справі за умови наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожному спорі.

З огляду на наведене довід апеляційної скарги про передчасність висновків суду не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову у відкритті провадження з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 08 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 14 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: