КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 363/5047/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/11899/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировська О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Радзивіл А.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка В.С., в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 3814 від 24.10. 2019 на суму 221 606 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.10.2019 за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» приватним нотаріусом Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис № 3814 на суму 221 606 грн за договором споживчого кредиту №11138697 від 06.04.2007.

28.10.2019 відкрито виконавче провадження № АСВП 60440350.

29.10.2019 вилучено майно боржника (позивача) - автомобіль Хонда Аккорд д.н.з. НОМЕР_1 .

В реєстрі судових рішень будь-які судові рішення стосовно даного договору та/або з даним стягувачем відсутні, а приватний нотаріус вчинив виконавчий напис по спірній заборгованості на договорі споживчого кредиту 2007 року, укладеному в простій нотаріально не посвідченій формі, а також після 3-х років з моменту виникнення права вимоги.

Відповідач жодним чином не погоджував з ним розмір заборгованості, та він не визнає будь - якої заборгованості за кредитним договором ні перед ПАТ «Укрсиббанк», ні перед ТОВ «Вердикт капітал».

03.12.2019 ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області цивільну справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2021 позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 3814, вчинений 24.10.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.04.2007 у сумі 221 608, 08 грн за період з 17.11.2016 по 09.10.2019. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 800 грн, витрати поштових відправлень в сумі 144 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису - існувала заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відтак суд не встановив того факту, що заборгованість була спірною. Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, оскільки обсяг і вартість послуг не підтверджена належними та допустимими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що він не погоджував розмір заборгованості, пені, інфляції чи іншої заборгованості за кредитним договором, та вважає, що у нього відсутня будь - яка заборгованість як перед ПАТ «Укрсиббанк» так і перед ТОВ «Вердикт Капітал» зважаючи на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14.07.2021 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до нього про стягнення боргу у зв`язку із відсутністю доказів, а саме оригіналу кредитного договору для огляду в судовому засіданні та проведення почеркознавчої експертизи. Він не був ознайомлений з розрахунком заборгованості та іншими документами, на підставі яких вчинено виконавчий напис та не отримував вимоги про сплату заборгованості. Оскільки договір укладено в простій письмовій формі, то законодавство на момент укладення договору в 2007 році не передбачало можливості вчинення виконавчих написів на таких документах. Дія переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачалось виключно за нотаріально посвідченими угодами. Укладаючи кредитний договір в простій формі в 2007 році позичальник не погоджувався на позасудовий спосіб вирішення суперечок шляхом вчинення виконавчого напису. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у сумі 2 930 грн, сплачені ним за підготовку даного відзиву.

У судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2007 між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28 720 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Кредит було надано для придбання автомобіля марки Honda Accord, 2006 року випуску в ТОВ «Авто-Капітал».

У забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань за даним договором позичальник передає в заставу, а банк приймає рухоме майно, вказане в розділі 2 цього договору, в порядку передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 1.2.2. договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 06.04.2014, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 договору на підставі будь якого з п.п.2.10., 4.8., 4.9.,5.7., 5.9, 5.10., 5.12, 5.14, 7.4, 10.2, 10.14. договору.

Відповідно до п. 2.1 договору у забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань за даним договором позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне майно-транспортний засіб: марка Honda Accord, 2006 року випуску, колір синій; тип ТЗ Легковий Сєдан; шасі № НОМЕР_2 , двигун 2354 куб см; державний номер НОМЕР_1 . За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 161 200 грн.

24.10.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований реєстрі за № 3814 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.04.2007, укладеним ним з АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 є ТОВ «Кредекс Фінанс», перейменоване на ТОВ «Вердикт Капітал», у сумі 221 608, 08 грн за період з 17.11.2016 по 09.10.2019.

У виконавчому написі зазначено, що стягувач направив боржнику 09.09.2019 вимогу № 10703 про сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних від простроченої суми, інфляційного збільшення, пені, але на дату подання заяви про вчинення виконавчого напису вимога залишена боржником без задоволення.

У суму заборгованості входять: 3 % річних за період з 17.11.2016 по 09.10.2019 - 48 010 грн та пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення заборгованості - 173 598,08 грн.

У виконавчому написі зазначено, що право вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 48 010 грн виникло 17.11.2016; щодо стягнення пені - 17.11.2018.

28.10.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрито виконавче провадження на примусове виконання даного виконавчого напису.

30.10.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. описано та арештовано майно боржника, автомобіль марка Honda Accord, 2006 року випуску, колір синій; тип ТЗ Легковий Сєдан; шасі № НОМЕР_2 , двигун 2354 куб см; державний номер НОМЕР_1 .

Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, № витягу 14884 від 30.10.2019 20:16:54, номер обтяження 4829140, зареєстроване приватне обтяження, застава рухомого майна, на підставі документа: договір факторингу, серія та номер: 05/12, виданий 20.04.2012, видавник: ТОВ «Кредекс Фінанс», ПАТ «Укрсиббанк», об`єкт обтяження: автомобіль марки Honda Accord, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , за домовленістю сторін, вартість предмету застави 161 200 грн. Строк виконання зобов`язання: 06.04.2014.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 18 ЦК України та п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульовано главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (надалі Порядок).

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.2 глави 16 Порядку).

Строки, протягом яких може бути чинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3. 4, п. 3.5 глави 16 Порядку).

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач та ОСОБА_1 позичальник у будь - якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 06.04.2014.

Відтак право примусового стягнення боргу у стягувача виникло з часу порушення боржником графіка погашення кредиту, а з 06.04.2014 право примусового стягнення боргу у повному обсязі.

Виконавчий напис вчинено 24.10.2019, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги.

Звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису стягувач надав документи про заборгованість позичальника, яка складається лише із трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахованих за період з 17.11.2016 та пені, нарахованої на підставі п. 7.1 кредитного договору з 17.11.2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правила даної норми для стягнення трьох процентів річних має бути визначена прострочена сума та грошове зобов`язання має існувати на час такої вимоги.

У даному ж спорі, строк виконання основного зобов`язання закінчився 06.04.2014 та стягувач не подав заяви про вчинення виконавчого напису на суму кредитної заборгованості.

У разі ж, якщо стягувач подав би заяву про вчинення виконавчого напису на суму кредиту, нотаріус мала б відмовити у вчиненні такого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовується лише до суми існуючого простроченого грошового зобов`язання вчинення виконавчого напису на стягнення трьох відсотків річних, нарахованих стягувачем на суму боргу, на яку він втратив право примусового стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, є неправомірним.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільнений від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання проте може бути звільнений від виконання такого зобов`язання, оскільки кредитор у визначений законом строк не реалізував своє право на стягнення грошових коштів. Зазначена норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Стягувачем також нарахована пеня відповідно до п. 7.1 кредитного договору після закінчення строку договору, що не відповідає умовам договору.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що сума, заявлена стягувачем до стягнення не була безспірною.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Відповідач в апеляційній скарзі цитує положення ЦК України, Закону України «Про нотаріат», правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, проте будь - яких доводів про те, чому він вважає заборгованість безспірною не наводить, а лише констатує, що суд не встановив, що заборгованість була спірною. Натомість суд першої інстанції встановив, що оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, нарахування будь - яких процентів та штрафних санкцій на суму, за якою не може бути вчинено виконавчий напис, уже саме по собі є спірним.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 08.11.2019; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 32 від 16.12.2019 про сплату 3 800 грн на оплату за договором про надання професійної правничої допомоги від 08.11.2019.

Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 800 грн суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати підтверджені належними доказами, а їх не співмірність не доведена відповідачем.

Колегія суддів вважає такі висновки правильними, оскільки у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу відповідач лише вказував, що позивач мав право укласти угоду з іншим адвокатом за меншу ціну наданих послуг, проте не довів неспівмірності витрат, про які заявлено позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість понесених витрат не підтверджено доказами спростовуються платіжними документами про сплату 3 800 грн на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

До відзиву на апеляційну скаргу позивач додав квитанцію до прибуткового касового ордера № 24 від 19.08.2021 про сплату 2 840 грн на оплату за договором про надання професійної правничої допомоги від 08.11.2019 (підготовка відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал»).

Відтак за положеннями ст. 137 ЦПК України такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 2 840 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 20.09.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук