465/3464/17
2/465/330/21
У Х В А Л А

судового засідання

21.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю. М.

при секретарі Лозинського Т. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Дублянибудпостач», Департаменту економічного розвитку ЛМР, Відділу приватизації житла Франківської районної адміністраці ЛМР, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР про визнання незаконним та скасування наказу №728-НЖ-Ф про визнання права власності на гаражі, визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності на гаражі, скасування запису про право власності на гаражі та реєстраційних посвідчень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом про визнання незаконним та скасування наказу №728-НЖ-Ф про визнання права власності на гаражі, визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності на гаражі, скасування запису про право власності на гаражі та реєстраційних посвідчень.

На адресу суду поступило клопотання від ТзОВ «Дублянбудпостач» про закриття провадження у даній справі на підставі п.7 ч.1 ст. 257 ЦПК України

Клопотання мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 помер, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Так, в позовній заяві останнього не вказано які його права порушені у зв`язку із наявністю у відповідача права власності на гаражі № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 . Більше того, позивач не ставив питання про визнання за ним права власності. Отже, наведене доводить, що вимоги позивача є немайновими та такими, що не допускають правонаступництво.

На підставі вищевикладеного, просить закрити провадження у справі.

20 листопада 2020 року від представника ОСОБА_2 на адресу суду поступила заява, яка мотивована тим, що право на земельну ділянку під гаражами не зареєстроване за власником гаражів, тобто ТзОВ «Дублянбудпостач», як і не було зареєстроване за учасниками товариства, що передали гаражі товариству. Так, у ОСОБА_1 існувало об`єктивне право користування земельною ділянкою як співвласника багатоквартирного будинку. ОСОБА_2 стала спадкоємцем квартири АДРЕСА_2 . Право користування прибудинкової території до неї перейшло як спадкоємцеві багатоквартирного будинку.

На думку представника ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою не відноситься до особистих немайнових прав, а тому справа не підлягає закриттю.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні клопотання.

Представник ТзОВ «Дублянбудпостач» в судовому засіданні просив клопотання задоволити.

Суд, заслухавши думку сторін та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку із наступним.

Згідно з ч. 1,2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру.

Тобто матеріальне правонаступництво має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 223/793/17-ц, провадження № 61-44709св18).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Змістом особистого немайнового права є можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (ч.1 ст.271 ЦК України).

Судом встановлено, що предметом даного позову є визнання незаконним та скасування наказу №728-НЖ-Ф про визнання права власності на гаражі, визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності на гаражі, скасування запису про право власності на гаражі та реєстраційних посвідчень.

На думку суду, вищевказані вимоги відноситься саме до особистих немайнових прав особи, які в силу статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини.

Так, посилання представника ОСОБА_2 щодо порушення її права на користування земельною ділянкою, як нового спадкоємця квартири АДРЕСА_2 , не заслуговує на увагу, оскільки даний предмет спору не встановить право користування земельною ділянкою, та права власності на вищевказані гаражі, а тому, на думку суду такий спір є немайновим, що не передбачає за собою набуття певного права за позивачем.

Отже, перед судом не доведено порушене майнове права позивача, що би могло бути предметом спадкування.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Дублянибудпостач», Департаменту економічного розвитку ЛМР, Відділу приватизації житла Франківської районної адміністраці ЛМР, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР про визнання незаконним та скасування наказу №728-НЖ-Ф про визнання права власності на гаражі, визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності на гаражі, скасування запису про право власності на гаражі та реєстраційних посвідчень, - закрити у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали, з урахуванням п.п. 5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 15.12.2017, до Львівського апеляційного суду.

Суддя Ванівський Ю. М.