Ухвала

20 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 365/399/18

провадження № 61-13945ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Згурівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа - фермерське господарство «Дарія», ОСОБА_7 , про визнання незаконними дій, скасування наказів органу державної влади та державної реєстрації земельних ділянок

у Державному земельному кадастрі, зобов`язання вчинити дії та скасування державної реєстрації права власності земельних ділянок із визнанням недійсними свідоцтв, виданих на підставі такої реєстрації прав, та за зустрічним позовом третьої особи ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Згурівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа - фермерське господарство «Дарія» про визнання незаконними дій, скасування наказів органу державної влади

та державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності земельної ділянки із визнанням недійсним свідоцтва, виданого на підставі такої реєстрації права,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області), Згурівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Згурівської РДА Київської області), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Київський НДПІЗ»), в якому просила: визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ Держгеокадастру у Київській області, Згурівського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області та Згурівської РДА Київської області щодо надання дозволів на розроблення та затвердження технічної документації, надання земельних ділянок у власність, їх реєстрації

у державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на земельні ділянки, що знаходяться в межах земельної ділянки, наданої їй Рішенням від 30 жовтня 2001 року № 231-16-XXIII; визнати її право постійного користування на спірну земельну ділянку; визнати незаконними та скасувати накази ГУ Держгеокадастру у Київській областіпро надання дозволу відповідачам - фізичним особам на розроблення документації із землеустрою щодо відведення в межах Згурівської селищної ради земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та про затвердження документації із землеустрою та надання цим особам земельних ділянок у власність; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, які були передані відповідачам - фізичним особам

у власність; скасувати державну реєстрацію права власності зазначених осіб на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та відповідні свідоцтва про право власності; зобов`язати ДП «Київський НДПІЗ» виготовити технічну документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку площею 9,9 га на платній основі, за умови, що вартість послуг не буде перевищувати середньо прийняту вартість за виконання такого виду послуг на аналогічну земельну ділянку, розташовану на території Згурівської селищної ради; зобов`язати ГУ Держгеокадастру

у Київській областіукласти із нею на безконкурсній основі договір оренди землі на земельну ділянку, передану їй на підставі Рішення від 30 жовтня 2001 року № 231-16-XXIII.

У вересні 2018 року ОСОБА_7 звернувся із зустрічним позовомдо ГУ Держгеокадастру у Київській області, Згурівської РДА Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ДП «Київський НДПІЗ», в якому просив: визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ Держгеокадастру

у Київській області, Згурівського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області та Згурівської РДА Київської області щодо надання дозволу на розроблення та затвердження технічної документації, надання земельної ділянки у власність, її реєстрації у державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на таку земельну ділянку, до складу якої увійшла частина земельної ділянки з кадастровим номером :09:007:0001, що належить йому на праві приватної власності; визнати незаконними та скасувати спірні накази ГУ Держгеокадастру у Київській області

від 16 травня 2017 року № 10-8173/15-17-сг, від 31 серпня 2018 року

№ 10-569/15-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_6 ; скасувати

у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:007:0010 та присвоєний цій земельній ділянці як об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер 219 від 16 серпня 2017 року, із зобов`язанням внесення Державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у Київській областідо державного земельного кадастру запису про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на зазначену земельну ділянку, номер запису 25554583 від 29 березня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40449916 від 03 квітня 2018 року, та свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку, із зобов`язанням державного реєстратора прав на нерухоме майно Згурівської РДА Київської області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування такого права власності, та застосувати вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 02 березня

2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, у позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Згурівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа - фермерське господарство «Дарія», ОСОБА_7 , про визнання незаконними дій, скасування наказів органу державної влади та державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, зобов`язання вчинити дії та скасування державної реєстрації права власності земельних ділянок із визнанням недійсними свідоцтв, виданих на підставі такої реєстрації прав відмовлено повністю.

У зустрічному позові третьої особи - ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Згурівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Державного підприємства «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа - фермерське господарство «Дарія», про визнання незаконними дій, скасування наказів органу державної влади та державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності земельної ділянки із визнанням недійсним свідоцтва, виданого на підставі такої реєстрації права відмовлено повністю.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 28 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати докази поважності пропуску строку подачі касаційної скарги та сплатити судовий збір. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

13 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява

ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 28 серпня 2021 року, клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

ОСОБА_1 вказує, що копію повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року представник заявника отримав

у приміщенні Згурівського районного суду Київської області за його заявою 11 серпня 2021 року.

З тексту постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 , його представник ОСОБА_8 , який також є представником ОСОБА_1, , представник СФГ «Дарія» були присутні в судовому засіданні апеляційного суду, тобто вже 06 липня 2021 року

ОСОБА_1 та її представник були обізнані про результати розгляду справи.

Також з постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року встановлено, що повний текст постанови виготовлений в цей же день

06 липня 2021 року, постанова зареєстрована в Єдиному реєстрі судових рішень 08 липня 2021 року, а оприлюднена 09 липня 2021 року.

Однак, до заяви про усунення недоліків заявник не надала належних доказів того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення заявнику та представнику заявника копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, не надано доказів того, що суд своєчасно не направив копію повного тексту постанови заявнику та представнику заявника, та не повідомив про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.

Отже, станом на 15 вересня 2021 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного суду від 28 серпня 2021 року, заявником не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги - відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць