П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик», Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним майнове право на частку в об`єкті незавершеного будівництва - житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво :63:332:0051), у розмірі проінвестованої квартири в даному об`єкті за номером 126 (поверх - 9, загальна площа - 37,7 кв.м., житлова площа - 17,3 кв.м., кількість кімнат - 1); визнати за позивачем майнове право на отримання в натурі об`єкта інвестування, а саме вищезазначеної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ЖБК «Захисник» створений для організації будівництва житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 . 20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» та TOB «ОСВ Практик»було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2. За цим договором генпідрядник зобов`язувався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 . Запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року. Пунктом 1.2 вищевказаного договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник» замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено в пункті 1.3 договору. 14 вересня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріальний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, сплативши 203 580 грн. на користь TOB «ОСВ ПРАКТИК». При цьому, відповідач не виконує умови договору. Дані обставини свідчать про невизнання відповідачем факту переходу майнових прав до позивача. На даний момент не існує жодного документа, який може бути доказом отримання позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості, що у свою чергу є грубим порушенням прав та інтересів позивача. На даний момент будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено. При цьому, відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано майнові права за ОСОБА_1 на квартиру будівельний номер АДРЕСА_3 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 203 580 грн. згідно з договором купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ЖБК «Захисник» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач ЖБК «Захисник» зазначає, що договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20 червня 2014 року належним відповідачем ТОВ «ОСВ Практик», як генпідрядником не виконаний. Вказаний договір генерального підряду не визначає підстав набуття ТОВ «ОСВ Практик» майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. Власником об`єкту будівництва є ЖБК «Захисник» як замовник будівництва. Позов не може бути поданий не членом кооперативу, а членом кооперативу - лише з питань його виключення. Договір купівлі-продажу майнових прав від 14 вересня 2015 року, що став підставою позовних вимог у даній справі, укладено з порушенням вимог законодавства. На спірні правовідносини, які склалися між позивачем та ЖБК «Захисник», компетенція суду не поширюється, оскільки такі питання стосуються статутної діяльності цієї організації. Позивач не являється інвестором будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач не довів, що за договором і законом йому належать майнові права на об`єкт нерухомого майна. Позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права. На даний час відсутній такий об`єкт цивільних прав як квартира АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу майнових прав від 14 вересня 2015 року є нікчемний. До позовних вимог позивача, які пред`явлені до ЖБК «Захисник», підлягає застосуванню строк позовної давності, про що зроблено відповідну заяву під час розгляду справи. На даний час в провадженні правоохоронних органів наявна кримінальна справа відносно службових осіб ТОВ «ОСВ «Практик», які за попередньою змовою здійснили привласнення, розтрату майна ЖБК «Захисник» та заволоділи таким майном шляхом зловживання службовим становищем. При ухваленні рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Суд не дав оцінки жодному доводу ЖБК «Захисник». Об`єкт будівництва на даний час не введено в експлуатацію. Позивач не є членом кооперативу, не викупляв квартиру, то відповідно і майнові права на квартиру не має. ЖБК «Захисник» не надавав ТОВ «ОСВ «Практик» жодних повноважень на укладення договорів з інвесторами, висновок суду не ґрунтується на умовах договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20 червня 2014 року, ні на вимогах законодавства. Суд невірно обрахував строк позовної давності. Суд не дослідив оригінали правовстановлюючих документів, доказів оплати позивачем придбаної квартири. Справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, так як вимога позивача про визнання права на майнові права, які є корпоративними, не належить до юрисдикції цивільного судочинства. Отже, справа підлягає закриттю в частині вимог до Кооперативу. Судом першої інстанції також порушено ряд норм процесуального права. У порушення вимог закону копії доказів не засвідчені належним чином у порядку, встановленому законом. ЖБК «Захисник» надав суду належні та допустимі докази своїх заперечень на позовну заяву.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 зазначають, що рішення суду першої інстанції є законним та таким, що ухвалено за повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. ЖБК «Захисник» не визнає позивача власником майнових прав та намагається позбавити позивача майнових прав. Замовник будівництва надав генеральному підряднику повноваження на укладення відповідних договорів. Сторонами було чітко визначено перелік квартир та способи залучення грошових коштів для будівництва. Договір купівлі-продажу майнових прав, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ОСВ Практик» 14 вересня 2015 року, не суперечить жодному правовому припису ЦК України. На даний час вказаний договір є чинним. Позивачу стало відомо про порушення його прав у 2019 році. У кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1183 від 16 липня 2013 року для організації будівництва зазначеного житлового будинку створено ЖБК «Захисник», з певною кількістю членів кооперативу.

20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» (замовник) та TOB «ОСВ ПРАКТИК» (генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2, за умовами якого генпідрядник зобов`язувався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.2 вищевказаного договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник» замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено в пункті 1.3 договору (а.с.12, Т.1).

14 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ОСВ Практик» було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . За умовами пункту 1.4 зазначеного договору купівлі-продажу майнових прав від 14 вересня 2015 року визначено, що документами, які будуть підставою для отримання покупцем свідоцтва про право власності на квартиру, є цей договір купівлі-продажу майнових прав, довідки про оплату в повному обсязі вартості об`єкту продажу, акт приймання-передачі квартири, технічний паспорт.

Запланований термін введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3-й квартал 2015 року (а.с.21, Т.1).

Покупцем здійснено оплату 203 580 грн., що становить 100 % вартості майнових прав на квартиру № 126 , про що свідчить відповідна довідка з ТОВ «ОСВ Практик» (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права щодо визнання майнових прав на квартиру, як частину в об`єкті незавершеного будівництва згідно з договором купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року забезпечить поновлення прав та захист від незаконних посягань у майбутньому.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним майнове право на частку в об`єкті незавершеного будівництва - житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі проінвестованої квартири в даному об`єкті за номером 126 та визнати за позивачем майнове право на отримання в натурі об`єкта інвестування, а саме вищезазначеної квартири.

З наявного у матеріалах справи договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2, укладеного 20 червня 2014 року між ЖБК «Захисник» та TOB «ОСВ ПРАКТИК» вбачається, що генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов договору та завдання замовника, а замовник зобов`язується прийняти закінчений будівництвом об`єкт та сплатити його в межах договірної ціни. З метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник» замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань. Об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 875, 876 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Зазначені норми закону реалізовані в п. 10.19 та 13.3 укладеного договору генерального підряду, згідно з якими підписання декларації щодо введення об`єкту в експлуатацію визначає момент переходу об`єкту у розпорядження замовника. Генпідрядник несе майнову відповідальність за збереження виконаних робіт до моменту передачі об`єкту на баланс замовника.

Отже, зазначеним договором між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик» визначено, що саме замовник є власником майнових прав на об`єкт, що будується за його замовленням і саме йому по закінченню будівництва має бути переданий даний об`єкт.

Будь-які договори, на підставі яких у відповідності до норм чинного законодавства належні ЖБК «Захисник» майнові права перейшли б у власність до «ОСВ Практик» чи останнє набувало б права вільного розпорядження ними на свою користь сторонами не укладалися.

У даному випадку лише замовнику належить виключне право укладати договори, що стосуються майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.

У постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) містяться наступні правові висновки.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не звернув увагу, що як укладеним між ЖБК «Захисник» та ТОВ «ОСВ Практик» договором, так і укладеним ним з ТОВ «ОСВ Практик» договором купівлі-продажу майнових права на квартиру не передбачено можливості набуття ним у майбутньому права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а, отже, і майнових прав на нього він не має.

Також поза увагою позивача залишився той факт, що договір щодо об`єкту незавершеного будівництва, на частку якого він просить визнати майнові права, ним не укладався.

Предметом укладеного з ТОВ «ОСВ Практик» договору купівлі-продажу майнових прав є майнові права саме на квартиру, якої не існувало як на момент укладення даного договору, так і не існує на момент розгляду справу в суді.

З наведеного можна дійти до висновку, що позивач придбавши у ТОВ «ОСВ Практик», тобто, в особи, яка не мала прав власника на розпорядження об`єктомм незавершеного будівництва чи доручення власника на продаж майнових прав з правом отримання коштів на свою користь, майнові права на не існуючу квартиру, звернувся до суду з вимогами про визнання майнових прав на відмінний від придбаного об`єкт, а саме частку в об`єкті незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

На зазначені обставини та вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув, вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги, які позивач не заявляв.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Докази, які вказують на те, що об`єкт, майнові права на який хоче визнати позивач, зареєстрований у встановленому законом порядку, у матеріалах справи відсутні. Ступінь готовності об`єкта до експлуатації також невідома, оскільки доказів зазначеним обставинами сторони суду не надавали.

Враховуючи зазначене, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у заявлений ним спосіб відсутні.

Доводи позивача в частині наявності у ТОВ «ОСВ Практик» права на укладання договорів купівлі-продажу майнових прав на підставі п. 1.2 договору генерального підряду та п.1 додаткової угоди до зазначеного договору, апеляційний суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Пунктом 1.2. договору генерального підряду на капітальне будівництво визначено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник» замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань…, в тому числі, і квартири № 126 .

Пунктом 1 додаткової угоди до зазначеного договору визначено, що замовник передає генпідряднику частину своїх фнкцій, що виключно стосуються організації фінансування будівництва помешкань та приміщень, перелік яких наведено в п. 1.2. договору. Фінансування може здійснюватись за рахунок власних коштів генерального підрядника та/або за рахунок залучених коштів від фізичних та юридичних осіб (кредитів, інвестиційних угод, договорів купівлі-продажу майнових прав).

У той же час, зі змісту зазначених положень укладених договорів не вбачається права ТОВ «ОСВ Практик» в порядку організації фінансування будівництва, не будучи власником майнових прав, від свого імені укладати договори з фізичними особами та отримувати від них кошти на свої рахунки.

За змістом зазначених положень ТОВ «ОСВ Практик» набуло повноваження укладати такі договори виключно від імені власника майнових прав на об`єкт, що будується, а саме ЖБК «Захисник» з оплатою за такими договорами виключно власнику.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими з прийняттям постанови по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ЖБК «Захисник» сплатив судовий збір у розмірі 3 053 грн. 70 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 рокускасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик», Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», місце знаходження - вул. Бориспільська, 19, м. Київ, ідентифікаційний код 39150794, судовий збір у розмірі 3 053 (три тисячі п`ятдесят три) гривні, 70 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.