328/110/21
У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Андрущенка О.Ю., за участю секретаря судового засідання Гончарук В.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Токмак цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року у цивільній справі 2-4033/2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину.

Письмових заперечень проти вказаного боржником не подано.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, клопотання не заявляли.

ОСОБА_2 на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Дослідивши надані письмові докази, суд вважає зазначене клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 463 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року № 2-4033/2020 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 9364 руб., що становить 1 прожитковий мінімум для дітей, встановлений за ІІ квартал 2020 року в Бєлгородській області, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією стягнутих аліментів у встановленому ст. 117 СК Російської Федерації порядку, починаючи стягнення з 01.09.2020 року.

З довідки голови Октябрського районного суду м. Бєлгорода ОСОБА_4 від 11.01.2021 року № П-408/2-4033/2020 встановлено, що рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року № 2-4033/2020 не оскаржувало ся та вступило в законну силу 11.11.2020 року. Про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлявся шляхом направлення судових повісток поштовим зв`язком.

Відповідно дост. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно до ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України N 240/94ВР від10.11.94 року клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

У ході судового розгляду підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених статтею 468 ЦПК України, не встановлено.

Задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року № 2-4033/2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року № 2-4033/2020 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З врахуванням офіційного курсу російського рубля до гривні станом на 17.09.2021 року з ОСОБА_2 підлягає стягненню 3446 грн. 89 коп., що становить 9364 руб..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4-11, 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. 462-469 ЦПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення рішенням Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 19.10.2020 року № 2-4033/2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 9364 руб, що у відповідності до курсу Національного банку України становить 3446 грн. 89 коп., що складає 1 прожитковий мінімум для дітей, встановлений за ІІ квартал 2020 року в Бєдгородській області, до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією стягнутих аліментів у встановленому ст. 117 СК Російської Федерації порядку, починаючи з 01.09.2020 року

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду області через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя