ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 766/13933/21

Номер провадження: 22-ц/819/1811/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Семиженка Г.В.

секретар Плохотніченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2021 року, у складі судді Зуб І.Ю., у справі за заявою адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2021 року адвокат Літвінова Т.В., яка діє від імені ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просила суд заборонити Бериславській державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії, пов`язані з видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , з якою остання весь час проживала у будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла при невстановлених обставинах. 02.02.2021 року остання склала заповіт на користь ОСОБА_2 , який як зазначає заявник, не є прямим родичем її матері. 15-16 грудня 2020 року ОСОБА_2 вивіз ОСОБА_3 , нібито, на обстеження до Херсонської лікарні, при цьому не повідомляв ОСОБА_1 де саме знаходиться її мати. З моменту як ОСОБА_2 вивіз ОСОБА_3 до м.Херсона, ОСОБА_1 не мала можливості проживати у вказаному будинку та розпоряджатися майном матері. Тільки після поховання матері, коли приїхав двоюрідний брат ОСОБА_1 , їй вдалося відновити доступ до житла. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 що перед смертю її мати, нібито, склала заповіт, за яким він є єдиним спадкоємцем всього рухомого та нерухомого майна та дав можливість зняти фото з його першої сторінки. Зі змісту фотокопії заповіту вбачається, що він був складений у присутності двох свідків та через поганий зір ОСОБА_3 не могла самостійно прочитати та підписати його, тому на її прохання заповіт був прочитаний вголос. Проте, заявник вказує, що за життя ОСОБА_3 ніколи не лікувала зір та не перебувала на обліку за станом поганого зору. Тому вважає, що ОСОБА_2 з метою заволодіння майном ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , зможе оформити будь-який правочин щодо відчуження третім особам рухомого та нерухомого майна спадкодавця, що зробить неможливим або значно утруднить виконання рішення суду, у зв`язку з чим існує нагальна потреба у зверненні до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову до подання заяви до суду залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову.

З апеляційною скаргою на ухвалу суду звернулась адвокат Літвінова Т.В., яка діє від імені ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність доказів родинного зв`язку ОСОБА_1 із заповідачем. Також не погоджується з посиланням суду на відсутність відомостей щодо будь-якого іншого рухомого та нерухомого спадкового майна, задля визначення територіальної підсудності вказаної справи. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо ненадання заявником доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Літвінової Т.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, її відповідність процесуальному законодавству, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції зі змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, встановлено, що предметом заявлених позовних вимог у даній справі буде визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Так, ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

При цьому, ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до суду заявник зазначила, що між сторонами виник спір, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки майно може бути оформлено та реалізовано, та що заходи забезпечення позову повністю відповідають позовним вимогам.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду та характеру вимог, заявник не вказала жодних вимог, які у разі їх задоволення, без вжиття зазначених заходів забезпечення позову, унеможливлять чи ускладнять виконання судового рішення, адже визнання заповіту не є майновою вимогою і для її виконання компетентними органами, у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили.

Тому оскільки заявник вказала, що нею буде подано позов про визнання заповіту недійсним без застосування правових наслідків недійсності правочину, доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди для виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником, в обґрунтування можливих дій відповідача, направлених на відчуження спадкового майна надано: витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що за заявою ОСОБА_4 зареєстровано 08.04.2021 року кримінальне провадження № 0000169, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст.115 ч.1 КК України (а.с.12); ухвала слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2021 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000169 (а.с.15). Колегія суддів вважає, що вказані документи не доводять наявності спору між ОСОБА_5 , від імені якої діє адвокат Літвінова Т.В., та ОСОБА_2 щодо спадкового майна та не вказують на потенційну можливість вчинення дій з боку ОСОБА_2 , що створять перешкоди для виконання судового рішення.

Надана заявником ухвала слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2021 року за результатами розгляду скарги адвоката Саєнко К.М. в інтересах ОСОБА_4 про зобов`язання уповноваженої особи ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області внести відомості до ЄДР за заявою ОСОБА_4 від 09.06.2021 року про заволодіння майном ОСОБА_3 (спадкодавця) шахрайським шляхом, також не доводить наявності спору між ОСОБА_5 , від імені якої діє адвокат Літвінова Т.В., та ОСОБА_2 та не вказує на обставини, щоб могли ускладнити виконання рішення суду про визнання заповіту недійсним. (а.с.13)

Копія протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.08.2021 року, щодо крадіжки ОСОБА_2 персиків з саду заповідача, надана заявником (а.с. 16-18) є нечитаємою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зі змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду неможливо встановити місцезнаходження іншого, ніж будинок АДРЕСА_1 , спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 на день її смерті для підтвердження територіальної підсудності спору саме Херсонському міському суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в заповіті не зазначено конкретне майно, а відтак територіальна підсудність вказаного спору є загальною за місцем проживання відповідача, колегія суддів вважає юридично безпідставними, виходячи з наступного.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ст.1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільне від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємців за законом на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

З наданої заявником фотокопії першої сторінки заповіту ОСОБА_3 02 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось (рухоме та нерухоме), що належить їй та буде належати на день її смерті, заповіла ОСОБА_6 ; та зобов`язала ОСОБА_6 надати право постійного (довічного) проживання у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с7).

З наведеного змісту заповіту можливо зробити висновок, що зазначений в ньому будинок належить спадкодавцю на праві власності та входить до складу спадкового майна. Іншого заявником не доведено.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 30 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що адвокат Літвінова Т.В., яка діє від імені ОСОБА_1 , в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви вказує, що між сторонами виник спір щодо визнання заповіту недійсним, відповідно, стосується правочину щодо нерухомого майна, що вказане в ньому - будинок АДРЕСА_1 , (за територіальною підсудністю підлягає розгляду Бериславським районним судом Херсонської області), даних щодо іншого нерухомого або рухомого майна, яке належало спадкодавцю, задля підтвердження територіальної підсудності спору Херсонському міському суду Херсонської області заявником не надано, суд першої інстанції правильно вказав, як на підставу у відмові задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, і на вказані обставини.

Крім того, відповідно до п. 4.13. глави 10 (Видача свідоцтв про право на спадщину) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко