Ухвала

20 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 2605/7478/12

провадження № 61-2774св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллонж»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Завод «КІНАП», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року у складі колегії суддів: Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року заяву про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами судового рішення задоволено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2013 року скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення господарського суду м. Києва від 09 січня 2013 року, яке було підставою для ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2013 року, скасовано, тому вказані обставини суд вважав істотними та дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2013 року та ухвалення нового рішення у справі.

Суд першої інстанції також виходив із встановлених обставин, які вважав підтвердженими матеріалами справи, що на час вчинення правочинів між ОСОБА_1 та ВАТ «Завод «КІНАП» від 14 січня 2010 року останній не був власником спірних нежилих приміщень, а відтак не мав права відчужувати їх на користь ОСОБА_1 та спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею. Однак, суб`єктний склад учасників процесу унеможливлює визнання цих договорів недійсними в судовому порядку, оскільки ВАТ «Завод «КІНАП», яке було стороною оспорюваних правочинів, не залучено до участі у справі відповідачем. Крім того, за наведених обставин, суд позбавлений можливості у відповідності до вимог частини третьої статті 388 ЦК України витребувати спірні нежилі приміщення у відповідачів.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Аллонж» залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у цій справі постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано, справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене предметом нового апеляційного перегляду є рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року в частині вирішення вимог позову про витребування у відповідачів на користь позивача нежитлових приміщень.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Аллонж» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ВАТ «Завод «КІНАП» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута І. В. про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано, позов в цій частині задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аллонж» нежитлове приміщення ІІ поверху заводоуправління (з літ. А) частина приміщення № 1 пл. 23,95 кв. м, приміщення № 2 пл. 157,30 кв. м. (групи приміщень № 1). Загальна площа відчужуваних нежилих приміщень становить 181,25 кв. м, що становить 46/10000 частин (від майнового комплексу пл. 39 709,40 кв. м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 14 січня 2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 5.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аллонж» нежитлове приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (загальною площею 133,60 кв. м, що становить 3/1000 частин (від майнового комплексу пл. 39,70940 кв. м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 14 січня 2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 6.

У решті рішення залишено без змін.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу по суті та не зазначив у чому саме полягають нововиявлені обставини з яким пов`язується скасування рішення та яким чином вони впливають на результати вирішення спору. Суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог та самостійно змінив підстави позову, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду. ТОВ «Аллонж» заявило вимоги до ОСОБА_1 про витребування нежитлового приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б) площею 6,3 кв. м та нежитлового приміщення ІІ поверху заводоуправління (літ. А) частину приміщень у групі приміщень № 1 площею 2,3 кв. м по АДРЕСА_1 . Вимоги про витребування нежитлового приміщення ІІ поверху заводоуправління (з літ. А) частина приміщення № 1 пл. 23,95 кв. м, приміщення № 2 пл. 157,30 кв. м. (групи приміщень № 1). Загальна площа відчужуваних нежилих приміщень становить 181,25 кв. м, що становить 46/10000 частин (від майнового комплексу пл. 39 709,40 кв. м), нежитлового приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (загальною площею 133,60 кв. м, що становить 3/1000 частин (від майнового комплексу пл. 39,70940 кв. м), не заявляло.

Відповідно до статтей 387, 388 ЦК України ТОВ «Аллонж» могло б заявити позов про витребування із чужого незаконного володіння саме тих приміщень, які йому раніше належали, заявивши позов до усіх титульних власників.

Судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 367/7135/16-ц, постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-277цс16. Також касаційна скарга містить посилання на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18.

У квітні 2021 року ТОВ «Аллонж» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллонж» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Завод «КІНАП», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська