ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4905/21 Справа № 208/4228/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна «Про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна «Про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності».

У червні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в яій просив суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити власнику вказаного нерухомого майна відповідачу ОСОБА_1 у будь-який спосіб здійснити відчуження вказаного майна, а також вчиняти дії, наслідком яких є погіршення стану нерухомого майна.

В обґрунтуванні заяви, посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 має реальну можливість реалізувати чи переоформити нерухоме майно магазин непродовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що, в свою чергу, може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на магазин непродовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04). Заборонено відповідачу та будь-яким третім особам будь-яке відчуження та розпорядження вищезазначеним нерухомим майном.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у разі прийняття його на користь позивача.

Однак колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, де окрім арешту, п. 2 ч. 1 вказаної статті є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є вимога позивача про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна, відносно якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи характер спірних правовідносин та наявність спору про право, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині заборони відчуження квартири, оскільки визначений судом захід забезпечення позову є збалансованим і відповідає інтересам сторін та інших учасників судового процесу, є співмірним із заявленими в суді позовними вимогами.

Зазначений захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а у разі невжиття таких заходів, як вбачається з матеріалів справи, існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Між тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі заяви про забезпечення позову та у резолютивній частині ухвали зазначив про накладення арешту на вищезазначене спірне майно.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту скасувати, залишивши один захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири.

Таким чином, враховуючи інтереси як позивача, так і відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду в частині накладення арешту скасувати, в частині заборони вчиняти певні дії залишити без змін, що не позбавляє користуватися майном, а лише тимчасово обмежує право щодо відчуження.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року в частині накладення арешту на магазин непродовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04) скасувати.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: