Справа № 463/4005/21
Провадження № 2/463/1136/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Кавецького А.В.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму авансового платежу за договором підряду від 25 січня 2021 року в розмірі 40000 гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 січня 2021 року між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір підряду, згідно з яким відповідач зобов`язався на свій ризик виконати ремонтні роботи автомобіля Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності, який у свою чергу повинен прийняти та оплатити виконану роботу.

В рахунок майбутніх розрахунків він передав відповідачу авансовий платіж за договором в розмірі 40 000 грн., що підтверджується розпискою від 17 лютого 2021 року даною відповідачем.

Однак відповідач порушив істотні умови договору, зокрема на вимогу позивача надати розрахункові документи на виконані роботи з приводу виконання частини робіт субпідрядником відповідач надав аркуш паперу, в якому була відсутня інформація про те, ким були проведені роботи і які дії вчинялись задля усунення несправностей автомобіля. Крім того, при укладенні договору було досягнуто домовленості щодо використання оригінальних, не вживаних деталей, які будуть використані під час проведення ремонтних робіт. Однак відповідач використав деталі, які мали ознаки їх використання раніше, також відповідачем були замовлені запасні частини виготовлені не автентичним виробником та не представлено жодного фіскального чека щодо придбання товарів/послуг, необхідних для виконання укладеного договору. В подальшому відповідач протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій для виконання умов договору та заборонив позивачу бути присутнім при виконанні робіт, після чого між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо розірвання договору і як наслідок позивач скориставшись послугами евакуатора доставив свій автомобіль в розібраному вигляді іншому підряднику. Тому вважає, що у відповідача виник обов`язок повернути йому отриманий раніше авансовий платіж в сумі 40 000 гривень,які просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника - адвоката Рудакевича Ю.Ю. з пред`явленим до нього позовом не погодився та подав відзив на позовну заяву. Проти обґрунтованості позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними та вказує, що між ним та позивачем було досягнуто домовленості щодо ремонту АКПП автомобіля позивача, погодивши вартість роботи, яка визначалась з врахуванням деталей необхідних для ремонту АКПП, враховуючи, що запчастини є багатовартісними ними було досягнуто згоди про те, що позивачем буде сплачено авансовий платіж в рахунок майбутніх розрахунків, про що ним було надано позивачу відповідну розписку від 17 лютого 2021 року. Узгодивши вартість запчастин, назву марок виробника та інші деталі з позивачем ним було розпочато ремонт вказаної вище АКПП. В подальшому позивач виявив бажання бути присутнім при ремонті автомобіля, на таку вимогу йому було відмовлено, оскільки СТО є зоною підвищеної небезпеки, після чого позивач забрав автомобіль та закуплені запасні частини про що написав відповідну розписку. Вказав, що ремонтні роботи не були завершені з вини позивача, тому вважає позов безпідставним, в задоволенні такого просить відмовити.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не надходило.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

Позовна заява поступила до суду 08.04.2021.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.04.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи.

Приймаючи справу до свого провадження суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.17), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Сторони отримали таке повідомлення та ухвалу про відкриття провадження, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.18-19).

Таким чином, суд виконав вимоги ст. 221 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції.

З огляду на характер спірних правовідносин, справа є малозначною, а оскільки вирішенню підлягали виключно питання права, суд з посиланням на відповідну практику ЄСПЛ при відкритті провадження визнав недоцільним проведення судового засідання та визначив, що розгляд справи проводитиметься без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Одночасно, сторонам було роз`яснено право ініціювати розгляд справи з викликом сторін.

Сторони таким правом не скористались. Суд також знайшов підстав ініціювати розгляд справи з викликом сторін, а тому розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

В силу вимог Закону та враховуючи предмет спору дана справа є малозначною, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.

Перед тим, як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Суд також розглянув усі клопотання сторін, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловити свою позицію.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч.ч.2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Суд у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Позиція суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 січня 2021 року між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір підряду, згідно з яким відповідач зобов`язався на свій ризик виконати ремонтні роботи автомобіля Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності, який у свою чергу повинен прийняти та оплатити виконану роботу.

В рахунок майбутніх розрахунків він передав відповідачу авансовий платіж за договором в розмірі 40 000 грн., що підтверджується розпискою від 17 лютого 2021 року даною відповідачем (а.с.6).

Однак, на його думку, відповідач порушив істотні умови договору, зокрема на вимогу позивача надати розрахункові документи на виконані роботи з приводу виконання частини робіт субпідрядником відповідач надав аркуш паперу, в якому була відсутня інформація про те, ким були проведені роботи і які дії вчинялись задля усунення несправностей автомобіля. Крім того, при укладенні договору було досягнуто домовленості щодо використання оригінальних, не вживаних деталей,які будуть використані під час проведення ремонтних робіт. Однак відповідач використав деталі, які мали ознаки їх використання раніше, також відповідачем були замовлені запасні частини виготовлені не автентичним виробником та не представлено жодного фіскального чека щодо придбання товарів/послуг, необхідних для виконання укладеного договору. В подальшому відповідач протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій для виконання умов договору та заборонив позивачу бути присутнім при виконанні робіт,після чого між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо розірвання договору і як наслідок позивач скориставшись послугами евакуатора доставив свій автомобіль в розібраному вигляді іншому підряднику. Тому вважає, що у відповідача виник обов`язок повернути йому отриманий раніше авансовий платіж в сумі 40 000 гривень.

В свою чергу відповідачем долучено рахунок на оплату № 2, акт здачі-приймання робіт № 2 від 18.02.2021, розписку ОСОБА_1 від 16.02.2021 про отримання його автомобіля та запчастин до нього, на підтвердження позиції про безпідставність стягнення грошових коштів.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 534/896/18 (постанова від 2605.2021) закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень статей 205, 207 - 209 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 218 ЦК України).

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Змістом частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із частинами першою та третьою статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні положення містяться і в частинах першій та другій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Таким чином ЦК України встановлює спеціальні підстави відповідальності у випадку недоліків при виконанні робіт - це зокрема якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру.

Разом з тим, позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено усний договір підряду та взагалі не зазначає жодних видів відповідальності у випадку невиконання роботи з недоліками. Так, згідно наявної в матеріалах справи розписки від 17 лютого 2021 року (а.с.6) відповідач отримав від позивача 40 000 гривень для купівлі запчастин та ремонту автомобіля Hundai Sonata 2013 НОМЕР_1 . Позивач в позовній заяві та відповідач у відзиві на позовну заяву стверджують, що запасні частини до автомобіля таки були відповідачем куплені, а роботи по ремонту автомобіля розпочаті, жодних доказів того, що відповідач відмовився надавати позивачу інформацію з приводу вчинених субпідрядником дій, того, що відповідачем використані запчастини з слідами їх використання раніше та що закуплені неякісні запчастини позивачем не представлено, також немає доказів того, що відповідач тривалий час не виконував робіт по ремонту автомобіля та виконав роботи з недоліками. Відтак обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам статті 858 ЦК України, яка встановлює відповідальність саме за неналежну якість роботи.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі Афанасьєв проти України, 05.04.2005).

Також як неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Отже, при вирішенні цієї вимоги суд повинен визначитись, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту характеру порушеного права, та власне, чи є це порушення.

Всупереч зазначеному позивач заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь авансового платежу за договором підряду від 25 січня 2021 року в сумі 40 000 грн., при цьому не враховує, що запчастини були закуплені, а роботи по ремонту автомобіля розпочаті, в подальшому позивач отримав свій автомобіль в розібраному вигляді та закуплені запчастини, відповідно суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту, що робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, тому суд в задоволенні даного позову відмовляє.

Щодо судових витрат.

У зв`язку з відмовою в позові в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Клопотання про компенсацію судових витрат, а також доказів про такі витрати відповідач не подавав. Відповідно, такі витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 23, 837,843,857,858 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.