У Х В А Л А

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 219/1316/16

провадження № 61-11821ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків. Заявнику запропоновано доплатити судовий збір та надати докази отримання постанови Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У серпні 2021 року поштовим зв`язком до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій банк обгрунтовує розмір сплаченого ним судового збору при поданні касаційної скарги та просить відкрити касаційне провадження справі, протеАТ КБ «ПриватБанк» не надає суду докази, що підтверджують отримання оскаржуваного рішення суду для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, вимоги ухвали Верховного Суду від 30 липня 2021 року заявник не виконав, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки заявник не усунув недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2021 року, то відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник