Справа № 396/543/21
Провадження № 2/396/343/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка в залі суду цивільну справу № 396/543/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача, у вказаному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 . У даному житловому будинку відповідач фактично не проживає близько 10 років, з сином був втрачений зв`язок. Факт реєстрації відповідача у належному їй будинку створює незручності та перешкоди у можливості його продажу. Відповідач не бере жодної участі в утриманні житла, не сплачують комунальних платежів, Оскільки відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації вже близько 10 років, позивачка просила визнати його таким, що втратив право на користування цим житлом.

Ухвалою від 27.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подано заяву про розгляд справи у їі відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До заяви долучила як доказ ухвалу суду від 04.04.2019 року про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 , а також подала заяву, в якій пояснила, що головною причиною для зняття сина з реєстрації є мотиви продажу данного будинку, оскільки вона не взмозі здійснювати його ремонт.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті «Судова влада» від 27.08.2021 року в судове засідання на 16.09.2021 року. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. (а.с.8).

Як вбачається з акту обстеження депутата виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Гончаренко С.О. від 19.04.2021 року за №297/02-33, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , прописаний її син ОСОБА_2 , який останні 10 років у вказаному будинку не проживає, вказане підтвердили сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно копії ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2019 року оголошено в розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не проживає по АДРЕСА_1 близько 10 років, тобто з 2011 року, а позивачка бажає продати будинок, оскільки немає можливості здійснювати його ремонт. У зв`язку з чим позивачка не має змоги вільно розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, позивач як власник житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав, а відповідач в свою чергу порушує право позивача.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до правової позиції ВС/КЦС,справа № 357/7940/16-ц, 27.02.19, яка є обов`язковою згідно ст. 360-7 ЦПК України для суддів, висловлено позицію, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Отже суд встановив, що позивачка бажає визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, щоб реалізувати право на розпорядження своїм майном, тобто бажає оформити договір купівлі-продажу вказаного будинку.

Таким чином позивачка позбавлена права вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, що є порушенням її права власності.

Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку близько десяти років ( з 2011 року), із заявами до поліції, що йому чинять перешкоди в користуванні спірним будинком не звертався.

Отже, судом встановлено, що відповідач, який доводиться сином позивачки у житловому будинку по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності позивачу, близько 10 років (з 2011 року) не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації близько десяти років суду не повідомив, із заявами до поліції, що йому чинять перешкоди в користуванні житлом не звертався.

Судом не встановлено обставин, щоб позивачка створювала перешкоди у проживанні відповідача, як встановлено позивачка вже тривалий час не спілкується зі своїм сином, його місце проживання їй невідоме, бажає продати будинок, а тому суд приходить до висновку про відсутність поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратив право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує останню у розпорядженні належним їй будинком.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 317 ч. 1, 321 ч.1, 383 ч. 1, 391, 405 ч. 1 ЦК України, ст. 156 ч. 1 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: А. А. Русіна