Справа № 361/6475/20
Провадження № 2/361/1172/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 травня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретар Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Свій позов обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2020 року, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Падучак-Коваль Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-2257 їй на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

26 грудня 2017 року в квартирі АДРЕСА_1 було зареєстровано місце проживання невістки позивача - ОСОБА_2 .

Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 відбулася за заявою колишнього чоловіка позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та станом на 26 грудня 2017 року являвся одноособовим власником зазначеної вище квартири на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2667 (копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27 квітня 1985 р., копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12 грудня 2019 року).

Обставина перебування сина - ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 12 лютого 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Срібнянського районного управління юстиції Чернігівської області.

На даний час, у вказаній вище квартирі зареєстровано місце проживання наступних осіб: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), онука позивача, в той час як у зазначеній квартирі фактично проживає син позивача - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується Актом про фактичне проживання від 02 вересня 2020 року, складеним депутатом Великодимерської селещної ради (округ № 6) Сидоренко Антоніною Миколаївною.

Починаючи з середини листопада місяця 2019 року сімейні взаємовідносини між ОСОБА_4 та відповідачем значно погіршилися на ґрунті взаємопротилежних поглядів на життя та ціннісних орієнтирів, що в свою чергу, призвело до фактичного припинення шлюбних між вказаними вище особами починаючи з січня місяця 2020 року.

У зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин із ОСОБА_4 , відповідач, починаючи з січня місяця 2020 року, почала постійно проживати за наступною адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області 13 жовтня 2021 року ОСОБА_6 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 грудня 2021 року.

Позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі, суду надли пояснення аналогічні його змісту, просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона сусідка позивача, їх квартири знаходяться на одній площадці. Квартира нею була придбана у 2017 році. Спочатку бачила, як молоде подружжя ОСОБА_8 проживало у квартирі, там же проживала їх донька, а потім приблизно з листопада грудня 2019 року вона перестала бачити ОСОБА_2 , та доньку. Зі слів позивача їй стало відомо, що вона в квартирі більше не проживає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що сина позивача ОСОБА_10 , знає вже приблизно чотири роки, вони спілкувались як сусіди, в них діти навчались в одному 4 класі. ОСОБА_2 часто відводила доньку до школи, там вони із свідком зустрічались коли приводили дітей. А приблизно з січня 2020 року він помітив, що ОСОБА_11 (донька ОСОБА_2 та ОСОБА_12 ) перестала ходити до школи, потім він дізнався, що ОСОБА_13 переїхала із донькою до іншого місця проживання.

Провівши заочний розгляд справи, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2020 року, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Падучак-Коваль Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-2257, позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

26 грудня 2017 року в квартирі АДРЕСА_1 було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 12 лютого 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Срібнянського районного управління юстиції Чернігівської області.

На даний час, у вказаній вище квартирі зареєстровано місце проживання наступних осіб: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), онука позивача, в той час як у зазначеній квартирі фактично проживає ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується Актом про фактичне проживання від 02 вересня 2020 року, складеним депутатом Великодимерської селещної ради (округ № 6) Сидоренко Антоніною Миколаївною.

Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 протягом останніх 6 місяців підтверджується зазначеним Актом від 02 вересня 2020 року, складеним депутатом Великодимерської селещної ради (округ № 6) Сидоренко Антоніною Миколаївною у присутності двох жителів селища: ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; АДРЕСА_4 ).

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України (далі ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме враховуючи, що ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає близько одного року й не користується квартирою, суд вважає за можливе визнати її такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Керуючись ст.ст. 141, 280-284, 289 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.