САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1098/21
Провадження №2/726/296/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.09.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А., при секретарі Сківернічук А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначаючи, що згідно договору дарування від 11.03.1994 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї від 14.06.2021 року, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник будинку), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишній чоловік). Вказує, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проте вже більше десяти років не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами від 27.12.2017 року, 17.10.2018 року, 04.02.2021 року, 14.06.2021 року, крім того шлюб між нею та відповідачем було розірвано та починаючи з вересня 2010 року, відповідач не проживає в її будинку, спільного господарства не ведуть, комунальні платежі відповідач не сплачує та жодним чином не приймає участі в утриманні житла, а тому реєстрація відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування її житлом.

На підставі вищевикладеного просить, суд, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2 .

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив на позов. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 11.03.1994 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку від 14.06.2021 року № 313691, за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до актів квартального комітету № 23 від 27.12.2017 року, 17.10.2018 року, 04.02.2021 року, 14.06.2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає з вересня 2010 року за адресою АДРЕСА_1 , його особистих речей в будинку не має.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16).

З огляду на викладене, оскільки позивачка є власницею житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач, який зареєстрований у даному житловому будинку не відноситься до членів сім`ї позивачки, не проживає у даному житловому будинку, не здійснює витрат на утримання житла, його речі та майно у помешканні відсутні, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев