Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2021 Справа №607/7663/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Савіцької О.П., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 гривень на кожну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із моменту розірвання шлюбу 02 грудня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала із відповідачем у шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019 року розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Натомість, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від встановленого законом обов`язку щодо утримання дітей. При цьому, позивачка вказує, що відповідач працює у ВАТ «Тернопільобленерго», отримує заробітню плату та в змозі виділяти кошти на утримання дітей. За вказаних обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 08 червня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29 липня 2021 року судом отримано та зареєстровано відзив на позов згідно якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує частково з огляду на наступне. Позивачка просить стягувати аліменти за минулий період, що передувало зверненню до суду з цим позовом, а саме з 02 грудня 2019 року, проте доказів того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на вимогу позивачки, останньою не надано, а відтак задоволенню не підлягає. Окрім цього, просить врахувати, що він брав участь в утриманні дітей у період до розірвання шлюбу та після його розірвання. Зокрема переказував кошти позивачці або безпосередньо дочці, оплачував відвідування дочкою занять модельної шкоди. Сумарно у 2019 році було здійснено переказ коштів на загальну суму 11 424 грн., у 2020 році 35 900 грн., у 2021 році 11 500 грн. Також відповідач купував дітям книги для навчання, оплачував підготовку дочки до проходження зовнішнього незалежного оцінювання та вступу до коледжу. При цьому, позивачкою не наведено доказів на підтвердження заявленого розміру аліментів на утримання дітей у сумі 3000 гривень на кожного, оскільки відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 гривень, відповідно 50% прожиткового мінімуму складає 1255 гривень. З цих підстав просив частково відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Баранець О.А. у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог. При цьому, відповідач вказав, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2005 року, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019 року у справі № 607/25860/19 розірвано.

У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Доброводівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області 23 січня 2006 року та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що засвідчено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Доброводівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області 01 серпня 2014 року.

Згідно довідки №278 виданої ДП «Люкс-житло-1» ПП «Люкс» 30 червня 2021 року та акту обстеження житлових умов від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_8 проживають проте не зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з історії сплати комунальних платежів та відповідних квитанцій позивачкою за період з травня 2020 року по липень 2020 року, з жовтня 2020 року по грудень 2020 року, з лютого 2021 року по червень 2021 року здійснювалася оплата комунальних платежів та послуг зв`язку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок виданих Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №26 ім. Д. Заплітного Тернопільської міської ради 09 квітня 2021 року за №№02-20/48 та 02-20/49 ОСОБА_8 навчається у 9-В класі, ОСОБА_5 навчається у 1-В класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 ім. Д. Заплітного.

02 лютого 2021 року міх Західноукраїнським національним університетом державної форми власності (далі Виконавець) та ОСОБА_2 (далі - Замовник) укладено договір про надання платної освітньої послуги №20 згідно якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання (підготовку) у Центрі підготовки студентів коледжу до зовнішнього незалежного оцінювання та вступу абітурієнтів до відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій» Західноукраїнського національного університету. Загальна тривалість навчання 6 місяців. Загальна вартість навчання 3 244 грн.

Протягом 2019 року, 2020 року та 2021 року відповідачем в якості переказу власних коштів для поповнення картки позивачки ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_8 здійснювалося поповнення від мінімальної суми в розмірі 200 грн. до максимальної в розмірі 3 500 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 липня 2021 року та 17 серпня 2021 року ОСОБА_2 отримав заробітну плату у ВАТ «Тернопільобленерго»: за січень2021 року 12 721,18 грн., за лютий 2021 року 12 156,25 грн., за березень 2021 року 12 994,12 грн., за квітень 2021 року 12 224,60 грн., за травень 2021 року 13 125,93 грн., за червень 2021 року 13 389,14 грн.

За ОСОБА_2 станом на 06 липня 2021 року зареєстрований автомобіль «Renault Kangoo» 2002 року випуску, об`єм двигуна 1 870 см.куб., що вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області від 06 липня 2021 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №267761424 від 27 липня 2021 року за відповідачем ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який працює, не має інших утриманців, є власником автомобіля, його вік, відсутність доказів про матеріальне становище позивачки, її працевлаштування та отримання нею доходу працює, вік дітей та стан їхнього здоров`я, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд доходить до переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в розмірі 2 000 гривень на кожного, щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір, на думку суду, відповідає встановленому законодавцем рекомендованому мінімальному розміру аліментів на одну дитину. Ще менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, як і доказів неспроможності утримання дітей нею самою на рівні з батьком.

Щодо вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів за минулий період, зокрема із 02 грудня 2019 року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим лише за умови, що особа, яка звертається із вимогою про стягнення аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини, та надав докази на підтвердження зазначених обставин.

Однак, позивачка ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів на підтвердження звернення до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про стягнення аліментів починаючи з грудня 2019 року та вжиття нею заходів щодо одержання аліментів, а також доказів про ухилення відповідачем від сплати аліментів за попередній період, в саме з грудня 2019 року

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для стягнення із відповідача аліментів за минулий період починаючи з 02 грудня 2019 року, а тому вимоги позивачки у цій частині не підлягають до задоволення.

Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 908,00 гривень судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (Дві тисячі) гривень, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (Дві тисячі) гривень, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич