Ухвала

20 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 754/11112/19

провадження № 61-174св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Кредитна спілка «ЗаРаЗ», ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року у складі судді Саламон О. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «ЗаРаЗ» (далі - КС «ЗаРаЗ»), ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 15 лютого 2019 року між позивачем та КС «ЗаРаЗ» укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом в сумі 350 000,00 грн. Договір укладено на строк до 15 лютого 2022 року. 15 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та КС «ЗаРаЗ» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором квартиру АДРЕСА_1 . 10 травня 2019 року між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідно до умов оспорюваного договору, ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з позивачем. Позивач вважає вказаний договір відступлення прав вимоги недійсним, оскільки він є договором факторингу, та укладений з фізичною особою, а не з банківською установою, що суперечить вимогам законодавства. Просив, визнати недійсним, з моменту укладання, договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 10 травня 2019 року, укладений між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оспорюваний договір не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Підстави недійсності договору визначені статтями 203, 215 ЦК України відсутні.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у грудні2020 року засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/6659/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 591/4552/17, від 04 вересня 2019 року у справі № 906/1174/18, постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 910/8670/15-г (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

У березні 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 із застосуванням засобів поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

12 січня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року (після усунення заявником недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано матеріали справи № 754/11112/19 із Деснянського районного суду міста Києва та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

10 березня 2021 року матеріали справи № 754/11112/19 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ЗаРаЗ», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 29 вересня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик