Провадження № 6/643/44/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. огли, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Європартнер Фінанс» звернувся до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ «КБ Надра» його правонаступником ТОВ «Європартнер Фінанс» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2014 у справі № 643/12042/13-ц, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/484 від 03.08.2007 у розмірі 76388,39 доларів США та 103930,32 грн., боржником в якому зазначена ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 19.05.2020 між ПАТ Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N217258, відповідно до якого до ТОВ «Європартнер Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/484 від 03.08.2007.

Представник ТОВ «Європартнер Фінанс» адвокат Чаплинський О.В. у судовому засіданні 17.06.2021 заяву та викладені в ній доводи підтримав у повному обсязі. Зазначив, що існує презумпція правомірності правочину, в зв`язки з чим вважав необґрунтованими доводи представника боржника відносно незаконності переходу права вимоги.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Репетун К.В. у судовому засідання заперечувала проти задоволення заяви з мотивів, зазначених нижче.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2014, ухваленим у цивільній справі № 643/12042/13-ц, позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» грошові кошти в розмірі 76388,39 доларів США та 103930,32 грн. Як вбачається з мотивувальної частини зазначеного рішення, вказана заборгованість виникла на підставі кредитного договору № 6/4/2007/840-К/484 від 03.08.2007.

19.05.2020 між ПАТ Комерційний банк «Надра» (Банком) та ТОВ «Європартнер Фінанс» (Новим кредитором) укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N217258, згідно якого Банк відступає Новому Кредитору належні Банку, а Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників.

Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № GL3N217258 від 19.05.2021, за вказаним договором в тому числі відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/484 від 03.08.2007.

Оплату за договором № GL3N217258 від 19.05.2021 проведено в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 205 від 15.05.2020.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Оцінюючи доводи представника ОСОБА_1 відносно того, що виконавче провадження вже завершено, у зв`язку з чим за її аргументами відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження, суд керується таким.

Як вбачається з отриманих судом даних, відповідне виконавче провадження, в якому стягувачем є ПАТ «КБ «Надра», а боржником є ОСОБА_1 , на даний час завершено.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 зазначено наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З огляду на викладене вище Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Суд під час розгляду даної цивільної справи не вбачає підстав для відступлення від вказаних вище висновків щодо застосування норм права.

Таким чином, факт завершення виконавчого провадження сам по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну учасника справи правонаступником.

Оцінюючи доводи представника ОСОБА_1 щодо незаконності укладення договору № GL3N217258 від 19.05.2021, суд керується таким.

Згідно ст. 204 ЦПК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Даних щодо визнання судом недійсним вказаного вище договору, судом під час розгляду даної цивільної справи не отримано.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи адвоката Репетун К.В. щодо незаконності укладення договору про відступлення прав вимоги.

Доводи представника ОСОБА_1 відносно того, що договір про відступлення прав вимоги по суті є договором факторингу, а фактор для надання фінансових послуг повинен бути включений до державного реєстру фінансових установ, суд відхиляє, оскільки з наданої ТОВ «Європартнер Фінанс» копії Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 24.01.2020 вбачається, що ТОВ «Європартнер Фінанс» зареєстровано як фінансову установу.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи та аргументи представника ОСОБА_1 - адвоката Репетун К.В., які вона висловлювала в обґрунтування заперечень проти задоволення заяви.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог про заміну стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Європартнер Фінанс» та задовольняє заяву.

Керуючись ст. 258-261, 352-353, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс (місцезнаходження: м. Харків, вул. Чичибабіна, буд. 7, ) у виконавчому листі, боржником в якому є ОСОБА_1 , виданому на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2014 року, ухваленого в цивільній справі № 643/12042/13-ц, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» грошових коштів в розмірі 76388,39 доларів США (сімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім доларів США тридцять дев`ять центів) та 103930,32 грн. (сто три тисячі дев`ятсот тридцять гривень тридцять дві копійки).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов