Справа № 524/4056/14-ц
Провадження № 6/524/214/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук в Полтавській області заяву АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до суду звернулося АТ «Укрсиббанк» із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій заявник просив видати дублікат виконавчого листа, виданого 16 вересня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на примусове стягнення за рішенням цього ж суду від 15 липня 2014 року у цивільній справі № 524/4056/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого листа.

В обґрунтування позову зазначив, що виконавче провадження було закінчено у серпні 2016 року, державним виконавцем було ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, однак виконавчий лист на адресу заявника не повертався.

31 серпня 2021 року заінтересована особа -0 боржник ОСОБА_1 надав заперечення на заяву Банку, в якій вказав про свою незгоду із заявою, посилаючись на факт недоведення заявником обставин втрати оригіналу виконавчого листа, пропущення без поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до повторного виконання.

У судове засідання представник заявника АТ «Укрсиббанк», заінтересована особа ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не прибули. Заінтересовані особи надали письмові заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі. Банк про причини неявки свого представника суд не повідомляв.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2014 року у справі за № 524/4056/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від18 серпня 2014 року, було задоволено позов Банку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за № 0 від 24.11.2006 р. станом на 18.04.2014 р. на загальну суму 18746,82 дол. США та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2109, 41 грн.

У вересні 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою представника Банку було видано виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення суду.

На підставі заяви стягувача від 26.11.2014 року про примусове виконання рішення та виконавчого листа від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції було відкрито 01.12.2014 р. виконавче провадження ВП № 45611438, а за результатами виконавчих дій 15.09.2015 року державним виконавцем була ухвалена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність у боржника майна ), яка разом з виконавчим листом від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц були отримані АТ «УкрСиббанк». Згідно даних АСВП ВП № 45611438 має стан виконавчого провадження - завершено.

Факт отримання АТ «УкрСиббанк» виконавчого листа від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц підтверджується тим, що 03.12.2015 року стягувач повторно пред`явив його до виконання.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції на підставі повторно поданого виконавчого листа від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц було відкрито 07.12.2015 р. ВП № 49551845.

З довідки № 96844, виданої 16.06.2020 р. Автозаводським ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) постає, що 17.08.2016 р. вказане ВП було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернене стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Виконавчий лист було повернуто стягувачові.

У черговий раз виконавчий лист не пред`являвся до виконання.

Вказані виконавчі провадження станом на день розгляду заяви знищені.

Відповідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( № 606-XIV, в редакції станом на день закінчення останнього ВП) ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як було встановлено у ч. 1 ст. 23 вказаного Закону (№ 606-XIV ) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Крім того у ч. 3 ст. 23 цього Закону ( № 606-XIV ) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Виходячи з аналізу норм права, а саме ч. 1, 4, 7 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 22, ст. 23, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV) в редакції на момент вчинення виконавчих дій і яка втратила силу 05.10.2016 року, вбачається, що ВП № 45611438 було відкрите 01.12.2014 року і державний виконавець зобов`язаний був провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а виконавчі документи після повернення стягувачові можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, то і стягувач у цей період, був зобов`язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, у тому числи контролювати дії державного виконавця, зокрема також і повернення виконавчого листа від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц, підтвердженням чого і є своєчасне повторне пред`явлення виконавчого листа у грудні 2015 року.

Оскільки Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (№ 606-XIV) втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» ( № 1404-VIII ) від 02 червня 2016 року і згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Тому, згідно ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 вказаного Закону України повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тому згідно припису вищенаведеного законодавства стягувач АТ «Укрсиббанк» мав право повторно пред`явити виконавчий лист від 16.09.2014 року за № 524/4056/14-ц до виконання протягом трьох років, тобто до 17.08.2019 року, здійснюючи відлік з 17.08.2016 року дати завершення ВП.

Однак, стягувач розпорядившись своїм правом на свій розсуд у строк до 17.08.2019 року повторно не пред`явив виконавчий лист від 16.09.2014 року № 524/4056/14-ц до виконання.

Інші дані про повторні (чергові) звернення стягувача із заявами про відкриття ВП на виконання рішення суду, відкриття виконавчого провадження, відсутні, як відсутні і відомості про втрату чи пересилку виконавчого документу.

Одночасно, обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката та поновлення строку заявник посилався на відсутність оригіналу виконавчого документу та відсутність виконавчих проваджень з виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з роз`ясненнями, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже при втраті оригіналу виконавчого листа, суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача видати його дублікат в порядку пункту 17.4 розділу XIII ЦПК України в редакції 2017 року, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та вирішити питання про поновлення строку на його подачу у відповідності до статті 433 ЦПК України, якщо стягувач звернувся за його дублікатом вже після закінчення такого строку.

Разом з тим, доказів не повернення виконавчого листа стягувачу, його втрати або інших поважних причин щодо пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа, з 17 серпня 2016 року по день звернення Банку з даною заявою і станом на день розгляду заяви, заявником суду не було надано.

Крім того матеріали справи не містять відомостей, що після 17.08.2016 року і до звернення заявника до ВДВС у червні 2020 року, Банк звертався до виконавчої служби з метою підтвердження свого статусу стягувача або іншим чином ініціював відкриття або просування виконавчого провадження, раніше відкритого у грудні 2015 року стосовно боржника ОСОБА_1 .

У пунктах 44-47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Отже, об`єктивних поважних причин для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачі дублікату виконавчого листа, за яким Банк звернувся за пропуском такого строку, судом не встановлено.

Обставини, на які посилається заявник не можуть бути достатньою підставою для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними незалежними від банка причинами, які б перешкоджали реалізувати Банку своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначені законом строки. Будь-яких доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листу від 16.09.2014 року № 524/4056/14-ц, наявності об`єктивних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання АТ «УкрСиббанк» суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1 та 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» ( 606-XIV ) у редакції на час вчинення виконавчих дій і яка втратила чинність 05.10.2016 року, для сторони виконавчого провадження та інших учасників виконавчого провадження встановленні права, у тому числи ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частиною 7 даної статті зазначеного Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Заявник з запитом про хід виконавчого провадження та місцезнаходження оригіналу виконавчого листа № 524/4056/14-ц звернувся до Автозаводського ВДВС наприкінці травня на початку червня 2020 року, оскільки заявник посилається лише на відповідь ВДВС надану на запит у червні 2020 року, лише майже через чотири роки після завершення чергового ВП у серпні 2016 року.

Також суд констатує, що заявник не надав доказів щодо наявності поважних причин, які об`єктивно йому перешкодили слідкувати за ходом примусового виконання ВДВС судового рішення у відкритому виконавчому провадженні, користуватись своїми правами та здійснювати передбачені обов`язки як стороною виконавчого провадження - стягувачом, отримувати інформації з відповідного реєстру АСВП, що є у відкритому доступі, звертатись безпосередньо до ВДВС з аналогічним запитом протягом строків, встановлених законом для виконання судового рішення, а враховуючи, що АТ «УкрСиббанк» однозначно був обізнаний з відкриттям виконавчого провадження, і така інформація є у вільному доступі, що не було спростовано заявником шляхом подання відповідних доказів, у тому числі шляхом звернення заявника з відповідними скаргами на дії або бездіяльність державного виконавця. Звідси суд вважає, що АТ «УкрСиббанк» мав всі реальні можливості слідкувати за ходом ВП, у разі незгоди з діями чи бездіяльністю виконавця своєчасно реагувати на це, зокрема оскаржувати дії/бездіяльність та рішення виконавця, подавати відповідні клопотання, перевіряти надходження відповідної кореспонденції шляхом здійснення відповідних запитів у тому числі як до ВДВС, так і до підприємств поштового зв`язку.

Щодо доводів заявника, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересиланні засобами поштового зв`язку, суд звертає увагу на наступне.

У довідці Автозаводського ВДВС від 16.06.2020 року за № 96844 міститься інформація лише щодо проведених виконавчих дій у відповідних ВП, які були відкриті на підставі виконавчого листа від 16.09.2014 року та стан цих ВП.

Заявником до суду не надано жодних належних і достовірних доказів на підтвердження фактів звернення/претензій АТ «УкрСиббанк» до відповідних підприємств, які надають відповідні поштові послуги, щодо можливої втрати ними поштової кореспонденції, яка відправлялася з ВДВС стягувачові з оригіналом виконавчого листа та відповідей останніх на запит Банку.

Зокрема такими доказами втрати поштового відправлення на ім`я АТ «УкрСиббанк» міг бути будь-який письмовий документ (акт, лист, повідомлення, тощо), одержаний за результатами звернення заявника чи його представника до поштового відділення з метою проведення перевірки у порядку, встановленому Інструкцією про порядок проведення на підприємствах поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах перевірок за фактами втрат поштових відправлень та нестачі їх вкладення, затвердженою наказом Державного комітету зв`язку України № 14 від 27.01.1998 р.

Вказана Інструкція визначає порядок проведення перевірок на підприємствах поштового зв`язку Українського об`єднання поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах за фактами втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення. Пунктом 1.3. Інструкції встановлено, що перевірки проводяться по всіх випадках втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення (щодо доказування втрати виконавчого документу).

Із змісту п. 3.1. та п. 8.1. Інструкції вбачається, що при перевірці встановлюється хто, коли, о котрій годині і звідки доставив пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення, та з якими документами; хто з працівників поштового зв`язку (поштового вагона) приймав пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення; чи є на документах позначка про перевірку за підписом осіб, які приймали пошту; чи проводилися під час приймання пошти ретельний огляд, поіменна звірка поштових відправлень; чи було фактично доставлене з поштою відправлення та ін. Результати кожної перевірки оформлюються актом або довідкою, де відображаються всі дані і докази та підбиваються підсумки перевірки з відповідними висновками та пропозиціями.

При цьому на таку позицію звернута увага в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року у справі № 2-6099/11, яка набрала законної сили 11.12.2018 року.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV ) у редакції від 26 жовтня 2014 року і яка втратила чинність 05.10.2016 року, встановлені права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Згідно частини 1 даної статті вказаного Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частиною 7 даної статті цього ж Закону встановлено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Тотожні норми містять і частини 1, 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII).

Згідно пунктів 3.1, 3.3 розділу 3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 43/ від 20 травня 2003 року (далі-Положення) до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Згідно пункту 5.1 розділу 5 Положення право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Тотожні норми містяться і у пунктах 1,2 розділу VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5.

До того ж АТ «УкрСиббанк» були відомі ідентифікаційні дані боржника ОСОБА_1 (дата та рік народження, ідентифікаційний номер) та номер виконавчих проваджень.

Отже Банк мав реальну можливість отримувати інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про хід вказаних виконавчих проваджень.

АТ «УкрСиббанк» не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

При цьому стягувачом жодним чином не обумовлено наявність об`єктивних причин відсутності звернення до органу державної виконавчої служби протягом тривалого часу щодо отримання інформації про вказані виконавчі провадження.

Щодо поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суд також звертає увагу, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.

На думку суду, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, заявником не наведено наявність причин, які б із часу повернення виконавчого листа перешкоджали йому протягом близько 5-ти років пред`явити виконавчий лист до виконання. Суд бере до уваги, що заявник мав достатньо часу для звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та пред`явлення його до виконання у строки та з врахуванням обставин і підстав, на які суд вказав раніше, однак цього не зробив своєчасно.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі встановленого, враховуючи відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження заяви, суд вважає, що заява не є обґрунтованою та доведеною, а звідси такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд дійшов висновку щодо відсутності поважних причин для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 258-261, 263, 353, 354, 433, п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити АТ «Укрсиббанк» у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа виданого 16 вересня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на примусове стягнення за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2014 року у цивільній справі № 524/4056/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Ухвала виготовлена та підписана 17 вересня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання). У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: