2-о/465/186/21
У х в а л а

про залишення заяви без руху

"20" вересня 2021 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису стосовно кривдника її колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, заява повинна відповідати вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вивчивши подану заяву, суддя доходить переконання про наявність підстав для залишення такої без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175, п.2 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у позовній заяві, заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено повне ім`я сторін та інших учасників справи, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Водночас положення п.2 ч.1 ст.350-4 ЦПК України вимагають, щоб такі відомості обов`язково зазначалися як щодо заявника, так і заінтересованої особи. Незважаючи на це, у поданій заяві чітко не визначено заінтересованої особи, не вказано номери засобів зв`язку, які б давали можливість оперативно здійснити виклик такої особи в судове засідання у справі, яка є невідкладною і підлягає розгляду у стислі строки.

Крім цього, заява ОСОБА_1 є шаблонною, стандартизованою та не містить жодних посилань на докази, якими заявниця обґрунтовує свої доводи.

Так, п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України визначає, що у заяві про видачу обмежувального припису зазначаються обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до положень ч.2 ст.350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Аналогічно пунктом 5 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім цього, згідно з вимогами ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Також ч.1 ст.177 ЦПК України зобов`язує додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Всупереч наведеному заявниця ОСОБА_1 не долучила до своєї заяви примірника такої для заінтересованої особи, а пославшись на те, що зазнала домашнього насильства, не вказала доказів на підтвердження цієї обставини та не надала жодного такого доказу до заяви.

Також заявницею не враховано, що п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України вимагає зазначення змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Так, у поданій заяві ОСОБА_1 просить видати тимчасовий обмежувальний припис на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження прав кривдника: 1) обмежити будь-яке спілкування з нею; 2) наближатися на визначену відстань до неї; 3) заборонити контактувати з нею у будь-який спосіб. При цьому, поза увагою залишено те, що відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно, сформульована заявницею вимога видати такий припис на строк до шести місяців є неконкретизованою, адже припускає багатоваріантність тлумачень цього поняття, а конкретний строк, на який заявниця просить видати обмежувальний припис, не визначено. Крім цього, заявницею залишено поза увагою те, що такі способи захисту, про які вона просить, не повністю відповідають вимогам ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, відповідно до п.3 ч.2 ст. 26 вищевказаного Закону обмеження спілкування може застосовуватись стосовно кривдника у відносинах з постраждалою дитиною, а п.4 ч.2 ст.26 зазначеного Закону передбачено лише такий захід тимчасового обмеження прав кривдника, як заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, а не заборону наближатися на певну відстань до особи, яка зазнала домашнього насильства. Відповідно, наведене слід врахувати заявниці та привести свої вимоги у відповідність до способів захисту, передбачених законом.

Окрім того, відповідно до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Однак, в заяві ОСОБА_1 таке підтвердження відсутнє.

З урахуванням наведеного вище вважаю, що подану заяву слід залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 294, 350-4 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали.

Попередити заявницю, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали заява підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Величко О.В.