Справа № 395/138/21 Провадження № 2/395/141/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

при секретарі Піддубній Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, у якій просять стягнути з відповідача на їх користь шкоду, заподіяну втратою годувальника у розмірі 68 950 грн. та 12 100 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26.10.2019 року близько 23 год. у м. Новомиргород по вул. Перемоги, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_4 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 27.10.2019 року по факту дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок смерті у ДТП ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було заподіяно шкоду його батькам, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Загиблий ОСОБА_4 з 04.04.2001 року по дату смерті був зареєстрований та проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на дату ДТП були непрацездатними, оскільки досягли пенсійного віку. Згідно актів від 12.08.2020 року про засвідчення факту перебування на утриманні, позивачі потребували утримання та перебували на утриманні в свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки їх дохід був меншим ніж необхідні витрати. ОСОБА_2 було витрачено 12100 грн. на виготовлення та встановлення меморіального пам`ятника загиблому сину ОСОБА_4 . Шкоду позивачам було заподіяно внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . З огляду на те, що керування транспортним засобом є джерелом підвищеної небезпеки, то у водія автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 настала безвинна цивільно-правова відповідальність за заподіяну в результаті ДТП шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ УПСК, поліс № А0247223.

У судовому засіданні представник позивачів підтримала позов повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити його.

Представник відповідача ПАТ «УПСК» в судове засідання не з`явився, проте направив до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.40-50).

Заслухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Нижньовисоцькою сільською Радою, актовий запис № 25, де в графі батько та мати вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Новомиргород Кіровоградської області у віці 35 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17.02.2020 року Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 25 та копією довідки про причину смерті № 2106 (а.с.7-8).

Згідно постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області від 04.12.2021 року кримінальне провадження № 0000260 від 27.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Описова частина постанови свідчить, що 26.10.2019 року близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Новомиргород по вул. Перемоги, 18, рухаючись зі сторони центра міста у напрямку с. Костянтинівка, здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у темну пору доби, у невстановленому місці перебігав проїзну частину дороги справа-наліво по ходу руху автомобіля. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до Новомиргородської ЦРЛ Кіровоградської області (а.с.9-16).

Загиблий ОСОБА_4 з 04.04.2001 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований та проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією довідки Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 1423 від 12.08.2020 року (а.с.18).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дату ДТП були непрацездатними, оскільки досягли пенсійного віку, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.19-20).

Згідно актів від 12.08.2020 року про засвідчення факту перебування на утриманні, позивачі потребували утримання та перебували на утриманні в свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21-22).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ УПСК, поліс № А0247223 (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.12 ч.2, ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону №1961-IV визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 27 Закону №1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Відповідно до частини третьої статті 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Отже, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь шкоди, завданої втратою годувальника у сумі 68950 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона була непрацездатною на день смерті свого сина ОСОБА_4 , перебувала на його утриманні та у подальшому мала право на одержання від нього утримання.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь шкоди, завданої втратою годувальника у сумі 68950 грн., оскільки вони є обґрунтованими, так як він був непрацездатним на день смерті свого сина ОСОБА_4 , перебував на його утриманні та у подальшому мав право на одержання від нього утримання.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на користь позивача ОСОБА_2 на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 12 100 грн., то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було витрачено 12100 грн. на виготовлення та встановлення меморіального пам`ятника загиблому сину ОСОБА_4 , що підверджуєтья копією квитанції № 67 від 10.09.2020 року (а.с.23).

Проте, ухвалюючи рішення в цій частині, суд враховує, що пунктом 27.4 статті 27 Закону №1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно Угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 27 лютого 2020 року сторони ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК» досягли згоди про розмір страхового відшкодування, пов`язаної зі смертю сина ОСОБА_4 у розмірі 50 000 грн. В разі надання документів на виготовлення і встановлення надгробної споруди, страховиком буде додатково переглянуто страхове відшкодування на витрати: виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника, передбаченим законом ліміті (а.с.25).

З урахуванням наведеного, суд не вбачає законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 12 100 грн., оскільки ні позивач ОСОБА_2 , ні його представник не надали суду належних і допустимих доказів виконання пункту 27.4 статті 27 Закону №1961-IV, тобто не надали суду доказів надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть і відповідно доказів про відмову або зволікання відповідачем у проведенні таких виплат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1379 грн. (1500 х 91,93%), підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_1 68950 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень шкоди, заподіяної втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_2 68950 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень шкоди, заподіяної втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія на користь держави судові витрати у розмірі 1379 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 20 вересня 2021 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський