Справа № 495/8277/15-ц
№ провадження 2/495/178/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/8277/15-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди, уточнивши свої позовні вимоги 17.03.2021 року остаточно просила суд: зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести житлову кімнату літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізацією з суміжної стіни з житлової кімнати під літ. 1-5, площею 10,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7879 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за подання оголошення у пресі у розмірі 97 грн. 20 коп.

Стислий виклад позиції позивача

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона є власницею 81/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками 19/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Стверджує, що в 2013 році відповідачі без дозволу та погодження з нею, як співвласником частки у нерухомому майні незаконно переобладнали житлову кімнату 3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесли у вказану кімнату систему водопостачання та каналізацію.

Також позивач пояснює, що вказана переобладнана кімната 3-4, площею 10,6 кв.м. є суміжною з її житловою кімнатою 1-5, площею 10,6 кв.м.

За ствердженнями ОСОБА_1 , на протязі декількох місяців її сусіди, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються пошкодженою системою водопостачання та каналізацією, в результаті чого в її житловій кімнаті під літ 1-5, площею 10,6 кв.м., з`явився грибок, пліснява, сморід.

У результаті недбалого користування системою водопостачання та каналізацією їй заподіяна матеріальна шкода,що виявилась у зіпсованому лінолеумі та шпалерах, а отже кімната потребує поновлювального ремонту.

Окрім того вказує, що внаслідок користування пошкодженою системою водопостачання та каналізацією, в результаті вини і неправомірних дій відповідачів було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності, адже вона зазнала немало переживань та страждань з приводу того, що відповідачі відшкодовувати добровільно заподіяні матеріальні збитки за ремонтно-відновлювальні роботи відмовились.

Хвилювання та думки про те, як відновити стан її кімнати, тримали її у постійній нервові та психологічній напрузі. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн.

З урахуванням усього вищенаведеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Рух справи у суді

15 березня 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_4 привести житлову кімнату літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізацією з суміжної стіни з житлової кімнати під літ. 1-5, площею 10,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7879 грн. (сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. (дві тисячі). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 763 грн. (сімсот шістдесят три) 60 коп. (шістдесят). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн. (три тисячі). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за подання оголошення у пресі у розмірі 97 грн. (дев`яносто сім) 20 коп. (двадцять). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з винесеним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до суду через свого представника із заявою від 10.02.2020 року про перегляд заочного рішення, вказуючи, що в судовому засіданні відповідачі присутніми не були, оскільки не були повідомленні належним чином.

Про переобладнання та демонтування, про яке вказано в рішенні суду відповідачам нічого не відомо.

Із позовом не згодні, а при ухвалені судом рішення вони були позбавлені можливості надати свої заперечення та докази, які мають істотне значення для справи.

Також вказували, що відповідач ОСОБА_4 взагалі не має будь-якого відношення до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2020 року, заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2017 року по цивільній справі №495/8277/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

23 вересня 2020 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, з підстав, наведених у позові.

В судове засідання відповідачі не з`явились, надавши заяву з проханням відмовити в задоволенні позову повністю.

В подальшому відповідач надавала заяви про відкладання розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася.

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо.

Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Оскільки учасники справи повідомлялися належним чином, вказану справу можливо вирішити за їх відсутності, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1977 року, виданого Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою, зареєстрованого за №2-600 успадкувала після смерті матері у спадщину половину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 . /т.1 л.с. 9/.

Іншими співвласниками 19/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 / на підставі договору дарування частини житлового будинку серії ВСВ № 035745 від 15.04.2005 року, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно/ та ОСОБА_3 /на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.12.2005 року серії ВСК № 600712. /т.1 л.с. 224-226/.

Підставою звернення до суду з відповідним позовом стало пошкодження власності позивача, що проявилось у появі у її кімнаті під літ 1-5, площею 10,6 кв.м., грибка, плісняви, сморіду, на що звертаючи увагу суду додає фото фіксацію. /т.1 л.с.14/.

Виною цьому з позиції позивача є те, що у 2013 році відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 без дозволу та погодження з позивачкою ОСОБА_1 незаконно переобладнали житлову кімнату під літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесли у вказану кімнату систему водопостачання та каналізацію.

На протязі декількох місяців відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 користуються пошкодженою системою водопостачання та каналізацією.

Крім того, за ствердженнями позивача, в результаті недбалого користування системою водопостачання та каналізацією, позивачці завдана матеріальна шкода, а саме: зіпсований лінолеум, площею 10,6 кв.м., вартістю 6000 грн; шпалери, вартістю 12500 грн та кімната потребує поновлювального ремонту.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було винесено ухвалу від 23.02.2016 року, згідно якої призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди судову будівельно-технічну експертизу, проведення експертизи доручено експерту ПМП «ЕКС» (вул. Першотравнева 49/2, м. Білгород-Дністровський), на вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1.Чи порушені відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 норми ДБК при переобладнанні житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопостачання та каналізації в частині житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ?

2.Чи привели дії відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 при переобладнанні житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопостачання та каналізації до зіпсування (пошкодження) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 ?

3.Чи має пошкодження системи водопостачання та каналізації, кухні під літ.3-4 в частині житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ?

4. Яка вартість відновлювального ремонту (з урахуванням будівельних матеріалів, робіт та ПДВ) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 ?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/03 від 31 жовтня 2016 року, переобладнання житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. на кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопроводу та каналізацію в частині житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не відповідає вимогам та є порушенням державних будівельних норм.

Причиною виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_1 , а саме в суміжній перегородці в місці проходження прихованих (замурованих) трубопроводів холодного та гарячого водопроводу і прихованого (замурованого) в підлозі під перегородкою трубопроводу каналізації, є розміщення з порушенням будівельних норм трубопроводів холодного та і гарячого водопроводу і каналізації, а також різний температурний режим у суміжних приміщеннях, що сприяє утворенню конденсату (приміщення під літ.1-5 ОСОБА_1 обладнано опалювальними приладами (алюмінієва батарея), приміщення під літ.3-4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не опалюється та не має опалювальних приладів).

Таким чином, дії відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 при самочинному переобладнанні житлової кімнати під літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопроводу та каналізації привели до зіпсування (пошкодження) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачці ОСОБА_1 .

Візуальним обстеженням встановлено, що пошкоджень системи водопостачання та каналізації, в місці з`єднань трубопроводів із сантехнічними приборами, які підлягають обстеженню, в кухні 3-4 в частині житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не виявлено.

Встановити чи є пошкодження прихованих /замурованих/ трубопроводів холодного та гарячого водопроводу, які проходять в перегородці та каналізації, яка прокладена з замуруванням в підлозі, не надається технічно можливим.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачці ОСОБА_1 складає в сумі 7879 грн (сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять).

Нормативне обґрунтування, Оцінка аргументів сторін, Висновки суду

У відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/, належить їм на праві спільної власності /спільне майно/.

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п.9 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу Відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, суд враховує, що за нормами ч.1 ст 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

Виходячи з висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи складеного 31 жовтня 2016 за №04/03, судом достовірно встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідачів та наслідками матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, адже за змістом причини виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_1 , а саме в суміжній перегородці в місці проходження прихованих (замурованих) трубопроводів холодного та гарячого водопроводу і прихованого (замурованого) в підлозі під перегородкою трубопроводу каналізації, є розміщення з порушенням будівельних норм трубопроводів холодного та і гарячого водопроводу і каналізації, а також різний температурний режим у суміжних приміщеннях, що сприяє утворенню конденсату.

Разом з тим, суд ставиться критично, до інформації, викладеної в листі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради за № Ч-944, з якої випливає, що оскільки при огляді домоволодіння сусідки ОСОБА_2 за стінкою кімнати ОСОБА_1 ніде не зафіксовано факту витікання води, тому вважати причиною відсирювання стіни кімнати ОСОБА_1 витікання води у квартирі ОСОБА_2 не можливо.

Натомість, суд вважає вказані доводи не достатньо об`єктивними, з огляду на відсутності їх перевірки належним чином.

Також зазначено, що при огляді будинку вздовж задньої стіни спостерігаються тріщини вздовж обмостки, та причиною затікання води міг стати останній дощ. /т.1 л.с.77/.

На аналогічні обставини звернуто увагу і у листі виконкому Білгород - Дністровської міської ради за № 3-2135/2869, де вказано, що під час зливів, враховуючи рельєфний уклон місцевості дощові води зі сторони сусідів потрапляють на територію даного домоволодіння та можуть потрапляти під фундамент будинку. /т.1 л.с.76/.

Поміж з цим, огляд будинку та наявність тріщин вздовж обмостки лише вказують на припущення стікання дощових вод до території домоволодіння ОСОБА_1 , натомість очевидність виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_1 достовірно підтверджена висновком експерта за №04/03 від 31 жовтня 2016 року, що є об`єктивним, проведеним на достатньо перевірених доказах із залученням усіх правовстановлюючих документів.

Окрім того, даний висновок експерта відповідачами не спростований, а тому суд бере його за основу спричинення матеріальної шкоди , а отже вважає обґрунтованим заявлений позов в частині відшкодування матеріальної шкоди із зобов`язанням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести житлову кімнату літ 3-4 площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізації з суміжної стіни житлової кімнати літ 1-5 площею 10.6 кв.м., яка належить позивачу ОСОБА_1 , та як наслідок сплатити позивачу у солідарному порядку матеріальну шкоду у визначеному експертом розмірі 7878 грн

Стосовно вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині вказала, що пошкодження її житлової кімнати створило для неї дискомфорт та нервове напруження, порушуючи її спокій та настрій.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язання з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз`яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено.

Таким чином, виходячи із правового змісту визначеного інституту моральної шкоди, в контексті заявленого позову, суд приходить до висновку, що позивач безсумнівно пережила моральні страждання, нервове занепокоєння за своє майно, що підлягало відновленню, а внаслідок відмови відповідачів добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки за ремонтно-відновлювальні роботи, позивач постійно перебула в психологічній напрузі.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , визначивши їй розмір у сумі 2500 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1,2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог ч.1, п.1,2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачені нею згідно квитанцій судові витрати, а саме відповідно до квитанції №356 у розмірі 275,60+квитанція № 10 у розмірі 275,60 грн +97,20 грн за викладення об`яви в газеті /товарний чек №б/н від 27.02.2017/.

За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати:

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено за проведення судової будівельно-технічної експертизи 4000 грн /згідно рахунка-фактури від 02.08.2016 2000 грн, та рахунка-фактури від 13.10.2016 року 2000 грн, та копій квитанцій № 180 та № 180/КЗ від 13.06.2016 року/, які також у відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають поверненню позивачу.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Між тим, у якості підтвердження дійсності надання ОСОБА_7 правової допомоги ОСОБА_1 приєднана копія довіреності, квитанція про сплату ОСОБА_1 25.11.2016 грошових коштів адвокату Холудєєву Б.Є. у розмірі 3000 грн за надання правової допомоги по цивільній справі.

У Постанові ВСУ № 640/18402/19 від 28.12.2020 вказано: «Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року N 5076-VI Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, суд вважає вказані витрати доведеними та такими, що підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати, пов`язанні з наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,354 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести житлову кімнату літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізацією з суміжної стіни з житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7879 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн, а також 97 грн. 20 коп /за подання оголошення у пресі/.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 / /, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 20 вересня 2021 року.

Суддя: