Справа № 225/3902/21
Провадження № 2/225/782/2021
24 вересня 2021 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Довженко О.В., за участю секретаря судового засідання Петрової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В зазначеному будинку зареєстрований колишній власник - ОСОБА_2 , що обмежує позивача у здійсненні належного йому права власності.
Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 07.09.2021 року.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 07.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 24.09.2021 року.
Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи на підставі ст.ст.280-282 ЦПК України не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення за адресою реєстрації, а також, в порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:
згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О., реєстровий №1500, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №257531620 від 20.05.2021 року, №276517507 від 24.09.2021 року, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Частка приватної власності 1/1. (а.с7-8).
За даними довідки про склад сім`ї №135 від 22.06.2021 року, виданої сектором реєстрації місця проживання військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач у справі) (а.с.9).
Вирішуючи питання наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:
відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
В свою чергу, за змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
При цьому, реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону.
Відповідно до законодавства, таке право виникає у власника житла (глава 28 Цивільного кодексу (ЦК) України, членів його сім`ї (ст.405 ЦК, ст.156 Житлового кодексу (ЖК Української РСР), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК, 61 ЖК Української РСР), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст.ст.64, 160 ЖК Української РСР) тощо.
При цьому, суд звертає увагу на те, що законодавство розрізняє зняття з реєстрації особи, що є членом сім`ї власника, та зняття з реєстрації особи, що членом сім`ї власника не являється.
Відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР, до членів сім`ї власника житлового приміщення належать: чоловік або дружина власника, їхні діти та батьки; членами сім`ї власника жилого приміщення може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, якщо особа, яка не є членом сім`ї власника, не погоджується на добровільне зняття з реєстрації місця проживання, власник житлового приміщення може звернутися до вищевказаних органів із заявою та документами, які підтверджують, що саме він є власником житлового приміщення (свідоцтво про право власності на нерухоме майно, інформаційна довідка та ін.).
Документи, які підтверджують право власності на житлове приміщення, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Окрім цього, власник житлового приміщення в будь-який час може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, що і було зроблено позивачем.
Після набрання судового рішення законної сили, власнику житлового приміщення необхідно звернутися з рішенням суду та заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи до органів реєстрації: до виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, за місцезнаходженням житлового приміщення, або до центру надання адміністративних послуг за місцезнаходженням житлового приміщення, в якому зареєстрована особа.
На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як відповідач родинних зв`язків з позивачем не має, до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з ним спільне господарство, не відноситься, суд приходить висновку щодо обґрунтованості позову та наявності правових підстав для його задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,263,280 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п.15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.В. Довженко