Справа № 305/1587/21
Провадження по справі № 2-н/305/120/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.09.2021 року. м.Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області, Ємчук В.Е., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вказану заяву мотивує тим, що з ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі, але на даний час шлюб між ними розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду від 17.06.2021. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На його утриманні перебуває син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він його виховує та забезпечує всім необхідним, а боржник, ОСОБА_2 , є здоровою, повноцінною людиною і має фактичну можливість надавати матеріальну допомогу, тому просить видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його користь на утримання сина ОСОБА_3 .

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу та додані до неї копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, перевіривши у системі документообігу суду інформацію щодо відсутності справ з приводу аліментів між цими сторонами на утримання цих дітей, приходжу до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення аліментів, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що 02.04.2021 суддею Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. було видано судовий наказ, яким наказано стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 березня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Зазначений наказ набрав законної сили 02.04.2021.

Крім того, у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 про зменшення розміру аліментів.

Частина 1 статті 273 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України слідує, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з нормами ЦПК України судовий наказ видається лише за умови безспірності вимог.

Як зазначалося вище, на теперішній час за судовим рішенням стягуються аліменти із заявника на користь ОСОБА_2 та одночасне зустрічне стягнення аліментів з кожного з батьків на одну і ту ж дитину не ґрунтується на вимогах закону, отже між сторонами наявний спір з батька приводу припинення сплати аліментів на утримання дитини, які стягнуті за судовим рішенням з батька на користь матері й вирішення при таких обставинах питання про стягнення аліментів на дитину з матері на користь батька в порядку наказного провадження неможливе, оскільки свідчить про наявність спору щодо того, хто на чию користь має сплачувати аліменти на дитину, тобто зазначені вище обставини свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дітей.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналіз положень п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України через призму положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України вказує на те, що судовий наказ щодо перелічених вимог можливо видати лише в разі відсутності спору щодо таких вимог між сторонами, в протилежному випадку буде спотворене саме призначення наказаного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є пропорційність, відповідно до якої суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 11 ЦПК України).

Таким чином, описані вище обставини з очевидністю спростовують безспірність заявлених стягувачем вимог про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини при наявності чинного судового рішення про стягнення аліментів зі стягувача на користь боржника на ту ж дитину, що із системного розуміння положень ч. 3 ст. 19, ч. 3 ст. 161, ч. 3 ст. 165 ЦПК України та пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, вказує на відсутність підстав для видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , та необхідність відмови у видачі судового наказу за вказаною заявою.

Керуючись ст. 163, 165, 273 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя : В.Е. Ємчук