Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 677/805/20

20 вересня 2021 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Кускової Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Коломієць Л.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа; служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, про виселення з житлового приміщення,-

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №3- 2008/81/22пвм від 08.08.2008 року (кредитний договір), згідно якого надано грошові кошти в сумі 65000,00 (шістдесят п`ять тисяч) дол. США 00 центів, строком до 07 серпня 2028 р. зі сплатою процентів за користування кредитом 13,8 % відсотків річних.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору забезпеченням по кредиту виступила чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_2 .

Того ж дня 08.08.2008 року укладено договір іпотеки між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_4 , що зареєстрований приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибником А.М. за №4561. відповідно до якого передано в іпотеку зазначену квартиру.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.10.2009 року за невиконанням зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором №3/2008/81/22пвм від 08.08.2008 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заборгованість за кредитом, розмірі 69 006,10 дол. США, що еквівалентно 552 573,25 грн. та 11 991,96 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 126,0 кв.м., житловою 71,3 кв.м., що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.

При виконанні виконавчого листа №2-804/09 від 21.05.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме опису та передання на реалізацію стало відомо про реєстрацію в житловому приміщенні 3 осіб, що вбачається з довідки №13 від 02 вересня 2019 року додається), а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Будь-якої згоди на реєстрацію та користування приміщенням зазначеними особами ОСОБА_4 в даному житловому приміщенні АБ «Укргазбанк» не надавав.

16.12.2019 року АБ «Укргазбанк» направив вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми за адресою: кВ. АДРЕСА_2 та запропонував в добровільному порядку звільнити на протязі 30 днів дане житлове приміщення та знятися з реєстрації.

Відповідачам направлено дані повідомлення, про що свідчать квитанції та повідомлення про учення поштового відправлення, проте усі були повернуті за закінченням встановленого строку зберігання.

Вказує, відповідачі не є власниками даного житла, а є іншими особами в розумінні статті 109 Житлового кодексу Української РСР, будь-яких дозволів користуватись та реєструватись АБ «Укргазбанк» не надавав, добровільно не звільнили житлове приміщення, а тому вони підлягають примусовому виселенню з даної квартири.

Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачів про розгляд даної справи, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Як встановлено судом, між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №3- 2008/81/22пвм від 08.08.2008 року (кредитний договір), згідно якого надано грошові кошти в сумі 65000,00 (шістдесят п`ять тисяч) дол. США 00 центів, строком до 07 серпня 2028 р. зі сплатою процентів за користування кредитом 13,8 % відсотків річних.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору забезпеченням по кредиту виступила чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_2 .

Того ж дня 08.08.2008 року укладено договір іпотеки між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_4 , що зареєстрований приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибником А.М. за №4561. відповідно до якого передано в іпотеку зазначену квартиру.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.10.2009 року за невиконанням зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором №3/2008/81/22пвм від 08.08.2008 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заборгованість за кредитом, розмірі 69 006,10 дол. США, що еквівалентно 552 573,25 грн. та 11 991,96 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 126,0 кв.м., житловою 71,3 кв.м., що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.

16.12.2019 року АБ «Укргазбанк» направив вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми за адресою: кВ. АДРЕСА_2 та запропонував в добровільному порядку звільнити на протязі 30 днів дане житлове приміщення та знятися з реєстрації.

Як встановлено судом вимоги банку щодо звільнення відповідачами житла, зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку задоволені не були.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців у разі звернення стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст.40 Закону «Про іпотеку», так і норма ст.109 ЖК УРСР.

За змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. При цьому, при виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-1061цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-1469цс15 та від 10 лютого 2016 року № 6-2830цс15.

Зазначену правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Як встановлено судом та вбачається з договору іпотеки від 08.08.2008р. квартира АДРЕСА_2 на момент укладеного договору вже належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12.10.2005р. нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибчиком, зареєстровано в реєстрі за №4133, зареєстровано Красилівським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№4533349, тобто, задовго до укладення 08.08.2008 року між ОСОБА_4 та банком договору іпотеки.

Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Виходячи з цього, вище вказаний об`єкт нерухомого майна було придбано не за кредитні кошти надані АТ "Укргазбанк", а тому, виселення відповідачів із іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, не можливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК УРСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням.

Це відповідає також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Доводи представника позивача про те, що їм не було відомо про реєстрацію відповідачів квартирі на момент підписання договору іпотеки і те, що відповідачі зареєстровані в будинку без дозволу іпотекодержателя, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог статті 81 ЦПК України тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, проте позивачем не доведені дані обставини.

При цьому, в матеріалах позову відсутні відомості про надання відповідачам іншого житлового приміщення, згідно вимог ч.2 ст.109 ЖК Української РСР та ст.ст.39,40 Закону «Про іпотеку».

Суд констатує, що втручання у право на повагу до житла відповідача буде відповідати Конвенції не лише тоді, коли таке втручання здійснюється згідно із законом, але й якщо для такого втручання існують легітимні цілі, вичерпний перелік яких наведений у пункті другому статті 8 Конвенції. Обґрунтування пропорційності виселення Європейський суд з прав людини вважає обов`язковою умовою належного застосування статті 8 Конвенції (див. mutatis mutandis «Dakus v. Ukraine», № 19957/07, § 50-51, ЄСПЛ від 14 грудня 2017 року).

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що передбачених законом підстав для виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла не вбачається, оскільки в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих від позивача кредитних коштів, при цьому позивач як при зверненні до суду, так і під час розгляду справи в суді не зазначив інше житло, яке має бути надано відповідачам одночасно з виселенням з квартири.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову стягненню з відповідачів не підлягає і сплачений позивачем судовий збір, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39,40 Закону «Про іпотеку», ст.109 ЖК Української РСР, ст.ст. 10,77, 81,82,89,141,174,263- 265 ЦПК України суд,-

В и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа; служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, про виселення з житлового приміщення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Кускова