ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 391/21/21

провадження № 22-ц/4809/1201/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2021 року, у складі судді Червонописького В.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що згідно копії паспорту великої рогатої худоби № LA 658977 та ветеринарного свідоцтва серії ІА № 840122 від 28.09.2020 їй належала корова Українська чорно-ряба молочна, ідентифікаційний номер UA 5 .

Власники корів в с. Сасівка Компаніївського району Кіровоградської області за своєю усною домовленістю, яка стала звичаєм, почергово випасали худобу та несли відповідальність за її збереження.

27.09.2020, згідно з чергою на випас, ОСОБА_2 передоручила ОСОБА_4 випас худоби, який прийняв у неї здорову тварину, яка була вагітна. Зауважень щодо фізичного стану корів у пастуха не було. Однак того ж дня о 18:30 год пастух пригнав корову, стан якої був тяжкий, а саме: корова важко дихала та не могла переступити поріг сараю, а в області паху була помітна велика пухлина.

Позивач зазначала, що про травмування корови повідомила відповідача та пастуха, проте останні свою причетність заперечили. 27.09.2020 при клінічному обстеженні ветеринарами виявлено, що корова в пригніченому стані важко лягає та піднімається, відмовляється від прийому їжі та води, температура тіла 39,5. В результаті обстеження встановлено, що нанесена травма несумісна з життям та рекомендовано їй, як власниці, здати корову на м`ясопереробне підприємство.

28.09.2020 корову здали на ТОВ «Соколівський мясокомбінат «Українські ковбаси», де був проведений її забій.

При післязабійному огляду туші тварини виявлено на шкірі крововилив з геморагічним запаленням розміром біля 40см, розрив черевного м`яза, випадіння петель кишківника та плоду в дільниці розриву. Утворився ексудативний набряк черевної порожнини. П`ятимісячний плід завмер в зв`язку з травмою.

За фактом нанесення корові тілесних ушкоджень, які призвели до забою корови позивач звернулася до Компаніївського ВП Долинського ВП ГУ НП в Кіровоградській області. В ході перевірки поліцейськими обставин їй було відмовлено у порушенні кримінального провадження, за відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Позивач, зазначала, що їй було завдано збитки, відшкодувати які повинна відповідачка, зважаючи на черговість її випасання, і обов`язок збереження худоби покладався саме на останню, згідно з встановленою чергою. За інформацією Департаменту агропромислового розвитку Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07.12.2020, яка надана з посиланням на відомості м`ясопереробних підприємств області, у вересні 2020 року закупівельні ціни 1 кг живої ваги великої рогатої худоби середньої вгодованості становили 39,00-39,50 грн.

У відповідності до прийомної квитанції на закупівлю скота № 1 від 28.09.2020 ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат «Українські ковбаси», жива маса корови (з відрахуванням скидок) складає 480 кг 952 г. Таким чином, вартість корови становить 18 997,60 грн. Враховуючи, що від реалізації корови вона отримала 10 545,40 грн., що підтверджується розрахунковими квитанціями, сума матеріальних збитків складає 8 452,20 грн.

Позивач також просила стягнути спричинену їй моральну шкоду, яку вона оцінила в 9000 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди через відсутність належних, допустимих та достатніх доказів неправомірних дій відповідача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування збитків, вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню, як ухвалене, з порушенням норм матеріального, процесуального права, та через невідповідність висновків, викладених в даному судовому рішенні, обставинам справи.

Зокрема зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначає, що відповідач немає відношення до утримання та випасання худоби, оскільки в господарстві немає корови, що підтверджується довідкою Компанніївської РДЛ ВМ.

Однак, погоджуючись з вказаними доказами, судом не взяті до уваги особисті пояснення ОСОБА_2 від 27.09.2020, які містяться у відмовних матеріалах реєстрації заяви СО №1622 від 27.09.2020 за зверненням ОСОБА_1 щодо побиття корови, та надані на ухвалу суду про витребування доказів Відділенням поліції № 2 сектора поліцейської діяльності № 2 смт. Компаніївка (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Адже, зі змісту пояснень вбачається, що відповідач, станом на дату надання пояснень, мала в господарстві корову, яку випасала в місцевій череді.

Також, звертала увагу, що суд першої інстанції визнаючи висновок завідувача відділенням ветеринарної медицини відокремленого структурного підрозділу Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету ОСОБА_5 , неналежним доказом, оскільки він поданий з порушенням строків подачі доказів, взяв до уваги його припущення в частині того, що саме спровокувало такий стан худоби і чи є це наслідком удару. До того ж такі висновки ним зроблені без особистого огляду корови, що викликає сумніви в їх відповідності обставинам справи. Вважає, що суд прийняв оскаржуване рішення, зокрема, з урахуванням доказу, який поданий з порушенням норм процесуального законодавства.

Посилаючись на норми цивільного законодавства України, представник позивача зауважила, що не дивлячись на те, що худобу випасала інша особа, яка була найнята відповідачем, черга випасати велику рогату худобу в селі була саме відповідача, травми корова зазнала під час випасу, а тому обов`язок по відшкодуванню збитків повинен бути покладений саме на ОСОБА_2 .

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності реальної вартості збитків, оскільки проведення з цією метою судових експертиз до суду не надходило, вважає також необґрунтованими, оскільки розмір збитків розраховано позивачем на підставі прийомної квитанції на закупівлю скота № 1 від 28.09.2020 ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат «Українські ковбаси», в якій зазначена жива маса корови та інформації з Департаменту агропромислового розвитку Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07.12.2020, в якій зазначені закупівельні ціни живої ваги великої рогатої худоби.

Просила скасувати рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2021 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, та ухвалити в даній частині нове рішення про задоволення позову, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8452,20 грн. збитків.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказала, що наведені позивачем обставини позову не відповідають фактичним даним, є надуманими та не підтверджуються жодними доказами. Додані до позовної заяви докази є неналежними та недопустимими. Також відсутні докази її неправомірних дій, та що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та її вина, оскільки не встановлено, що саме вона є винною в заподіяні травм належній позивачу корови.

Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Відповідно до паспорту великої рогатої худоби LA 658977 ОСОБА_1 належить корова Українська чорно-ряба кличка «Лаванда» з зазначенням переміщення, вакцинації, та власником господарства (а.с.12-13).

Згідно ветеринарного свідоцтва ІА № 840122 від 28.09.2020 ДСУ з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , видано дане свідоцтво при направлені корови Української чорно-рябої молочна, вік 10 р. на забій (продаж). (а.с. 11).

ОСОБА_1 отримала згідно квитанції на закупівлю скота ТОВ «Соколівський мясокомбінат» Українські ковбаси» за належну їй корову - 10 545,40 грн (а.с.14).

Згідно Акту обстеження великої рогатої худоби від 28.09.2020, а саме корови належної ОСОБА_1 вбачається, що корова в пригніченому стані, важко лягає та піднімається, відмовляється від прийому їжі та води, температура тіла 39,5. В результаті обстеження встановлено, що нанесена травма несумісна з життям.(а.с.15).

ОСОБА_1 звернулася з заявою до Компаніївського відділення поліції за фактом побиття корови належної ОСОБА_1 , в внесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР останній відмовлено та рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.(а.с.16).

Згідно довідки з Кіровоградської ОДА Департамент Агропромислового розвитку у вересні 2020 року закупівельні ціни 1 кг живої ваги великої рогатої худоби були в межах від 33,00 до 41,50 грн.(а.с.17).

Відповідач у відзиві зазначає, що немає відношення до утримання та випасання худоби, оскільки в господарстві немає корови. Дана інформація підтверджується довідкою Компаніївської РДЛ ВМ, з якої вбачається, що станом на 22 листопада 2019 по 27 січня 2021 року в господарстві ОСОБА_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 велика рогата худоба не зареєстрована (а.с.30).

При дослідженні матеріалів ЄО №1622 від 27.09.2020 за зверненням ОСОБА_1 встановлено, що в внесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР останній відмовлено за відсутністю відомостей, які б підтверджували реальні та конкретні протиправні дії ОСОБА_2 та рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.(а.с.64-74).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно положень частини першої статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В аспекті положень частини першої статті 7, частини першої статті 11 ЦК України випасання власниками сільськогосподарських тварин (зокрема, великої рогатої худоби) череди цих тварин в порядку черговості на безвідплатній основі є звичаєм, дії осіб щодо безпосередньої реалізації якого за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 6, частини першої статті 627 та статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені законом або договором, зокрема відшкодування збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням речі - стаття 22 ЦК України).

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом положень пункту 3 частини другої статті 11, статті 22, статті 179, частини першої статті 180, частини першої статті 190 ЦК України власник сільськогосподарської тварини має право на відшкодування завданих йому збитків спричинених неналежним виконанням обов`язку щодо випасання такої тварини. До цих збитків належать зазнані власником тварини втрати, пов`язані з лікуванням тварини або її смертю, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено їх відшкодування у меншому або більшому розмірі.

ЦК України та інші акти цивільного законодавства не містять вимог щодо належності виконання зобов`язання щодо почергового випасання власниками своїх сільськогосподарських тварин череди таких тварин. Зважаючи на це, у разі відсутності договору між власниками тварин щодо змісту належного виконання та його обсягу (як у справі, що розглядається) за правилом частини першої статті 526 ЦК України належність виконання підлягає правовій оцінці з урахуванням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Охорона здоров`я та життя сільськогосподарської тварини є невід`ємними складовими мети випасання тварин, без забезпечення яких її досягнення було б неможливим, а саме випасання було б позбавлено сенсу.

Оскільки суб`єктами правовідносин щодо почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі є власники таких тварин-учасники черги, зазначені особи в аспекті положень частини першої статті 527 ЦК України є належними сторонами виконання зобов`язань, що походять з почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі.

За змістом статей 528, 618 зазначеного Кодексу покладання такою стороною на іншу особу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин (у т.ч. й на відплатній основі) не суперечить умовам договору (навіть укладеного в усній формі), вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання щодо обов`язку належної сторони зобов`язання виконати його особисто.

Разом з цим у разі невиконання або неналежного виконання іншою особою обов`язків належної сторони-боржника як щодо випасання сільськогосподарських тварин, так і щодо відшкодування завданих збитків, спричинених неналежним виконанням цього обов`язку, такі обов`язки боржник повинен виконати сам, оскільки він відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця (частина друга стаття 528, частина перша стаття 618 ЦК України).

Зважаючи на положення частини першої статті 8 зазначеного Кодексу, правовідносини належної сторони-боржника та іншої особи з приводу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин регулюються правовими нормами про підряд (§ 1 підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої ЦК України).

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку супроводжуваної домашньої тварини. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування вимог зазначила, що під час випасання пастухом ОСОБА_6 череди великої рогатої худоби, що належить громадянам села Сасівка Компаніївського р-ну, її корова зазнала травм несумісних з життям.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність ОСОБА_1 позовних вимог.

Згідно з п.4 ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та визначено збитки як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(упущена вигода.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Також, за положеннями статті 623 ЦК України саме позивач зобов`язаний довести розмір збитків.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. Звільнення боржника від відповідальності у вигляді збитків за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань безпосередньо пов`язано з наявністю чи відсутністю вище вказаних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення.

При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов`язання; натомість на нього покладено обов`язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та завданими збитками.

Наявність порушення зобов`язань сама по собі не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності за відсутності чи недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між таким порушенням та завданням збитків.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в обґрунтування розміру завданих збитків у розмірі 8452,20 грн. позивач посилалася на те, що свою корову, жива маса якої склала 480,952 кг, вона продала на м`ясокомбінат за 10545,40 грн, але за інформацією Департаменту агропромислового розвитку Кіровоградської обласної державної адміністрації закупівельні ціни у вересні 2020 року 1 кг живої ваги великої рогатої худоби середньої вгодованості становили 39 грн - 39,50 грн у зв`язку з чим вона мала отримати за корову 18997,60 грн, тому збитками є різниця між сумою, яку вона отримала і яку вона могла отримати від продажу корови на м`ясокомбінаті.

Проте, зазначені обставини не вказують на наявність збитків, оскільки позивачем не доведено причин продажу на м`ясокомбінаті корови не за 18997,60 грн, а лише за 10545,40 грн, зважаючи на те, що корова продавалася живою вагою.

Таким чином, зважаючи, що позивачем не доведено факту завдання їй збитків, тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутні підстави для задоволення позову.

Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржується, а тому апеляційний суд не переглядає його в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права колегією суддів відхиляються, як такі, що не ґрунтуються на доказах та законі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.Л. Карпенко