КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 303/7617/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10561/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Тиханський О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

14 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С ТА Н О В И В :

У листопаді 20218 року позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 319 717,02 грн. в якості відшодування витрат на будівництво та облаштування будинку АДРЕСА_1 .

Уквітні 2021 року від представника позивача подано заяву про забезпечення доказів, посилаючись в обґрунтування на те, що ухвалою суду від 29.07.2020 року було зупинено провадження у вказаній справі та призначено будівельно-технічну експертизу. 12.03.2021року з метою проведення будівельно-технічної експертизи, експертом за участі представника позивача, було здійснено виїзд за місцем розташування будинку. Проте, відповідач не надав доступ експерту до будинку, що унеможливило проведення експертизи та виконання ухвали від 29.07.2020 року. В подальшому, позивачу стало відомо, що причиною не допуску експерта до будинку, стала зміна власника будинку.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на день розгляду справи право власності на спірний будинок зареєстровано за новим власником - ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 08.02.2019 року.

Вважає, що недобросовісна поведінка відповідача вплинула на неможливість позивача реалізувати своє право на судовий захист шляхом збирання та подання доказів по справі, зокрема за допомогою проведення судової експертизи, що потребує доступу до будинку, щодо якого винник спір. Таким чином, враховуючи що відповідач відчужив спірний будинок після подання позовної заяви, що вплинуло на неможливість позивача збирати та подавати докази, представник позивача просить вжити заходів забезпечення доказів.

У зв`язку із чим просила суд забезпечити докази по справі, шляхом заборони ОСОБА_1 , державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з відчуженням нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року заяву задоволено повністю.

Заборонено ОСОБА_1 , державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії вчинити дії, пов`язанні з відчуженням нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що фактично, оскаржуваною ухвалою встановлено заборону ОСОБА_1 на вільне розпорядження власним майном, яке було законно набуте на підставі договору дарування від 08.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В., а не застосовано передбачені законом заходи, пов`язані із забезпеченням збереження та недопущення втрати такого майна, як доказу.

Зазначає, що способи забезпечення доказів, що передбачені нормою ст. 116 ЦПК України є вичерпними, а відтак, сама суть здійснення забезпечення доказів полягає в збереженні першочергового стану,форми, характеристики, територіального розміщення такого доказу інше, але ніяк не заборони вільного володіння, користування чи розпорядження особі таким майном.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що застосований судом спосіб забезпечення доказів є одним з видів саме забезпечення позову, що передбачений та регулюється ЦПК України.

Також вказує, що не було жодних обґрунтованих та належних підстав для обмеження скаржника в праві розпорядження власним майном, оскільки таке обмеження є незаконним та безпідставним, має негативний вплив як на хід розгляду даної цивільної справи в цілому, так і на особисті права та свободи ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_3 , яким просить стягнути з останньої грошові кошти в якості відшкодування витрат на будівництво та облаштування будинку АДРЕСА_1 .

До предмета доказування у даній цивільній справі, зокрема, належить встановлення об`єму проведених робіт по будівництву та облаштуванню будинку АДРЕСА_1 .

29.07.2020 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області задоволено клопотання представника позивача та призначено судову будівельно-технічну експертизу.

12.04.2021 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло повідомлення про неможливість надання висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки експерту не надано доступ до об`єкту дослідження.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 244777738, власником спірного будинку є ОСОБА_1 , на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В.

Предметом спору у вказаній цивільній справі є нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву про про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що неможливо надати висновок комплексної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки експерту не надано доступ до об`єкту дослідження, власником спірного будинку є ОСОБА_1 , тому у зв`язку з об`єктивності встановлення істини у справі, судом задоволено заяву.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених Цивільним процесуальним кодексом.

Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ст.76 ЦПК України під доказами розуміються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України. Зокрема п.4,5 ч.1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах, і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

У заяві про забезпечення доказів позивач просила заборонитиздійснювати реєстраційні дії, пов`язанні з відчуженням нерухомого майна ОСОБА_1 , яка є власником спірного майна та не є стороною у справі,державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з відчуженням нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги взагалі не стосуються і не пов`язані із питанням забезпечення доказів у розумінні ст.116 ЦПК України, оскільки в такому випадку суд не отримує ніякого передбаченого ст.76 ЦПК України доказу, а нерухоме майно, не є доказом у тому числі речовим, як помилково вважає позивачка, а є предметом спору. Отже, вимога позивачки про заборону вчиняти дії не пов`язана і не стосується встановленого законом процесуального мехінізму отримання судом доказів, передбачених ст.76 ЦПК України. На думку колегії дана вимога заборонити вчиняти дії щодоспірного майна за своїм змістом стосується такого процесуального механізму як забезпечення позовних вимог, передбаченого ст.149-150 ЦПК України, що не тотожно забезпеченню доказів.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що накладенням заборони на відчудження та розпорядження будинком АДРЕСА_1 , суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , яка на час вирішення даного питання, не була залучена до участі у справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенізаяви про витребування доказів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року -скасувати. Прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 15 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді