Справа № 2/593/163/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Музики Я.М.

при секретарі Лещук Л.Б.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначила, що 22.06.2020 р. відповідач керуючи автомобілем марки "Сітроен С4" із реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул.Тернопільській в м.Бережани, не справився з керуванням автомобіля та вчинив наїзд на неї в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюгового перелому стегнової кістки, садна лівого передпліччя та підшкірну гематому лівої кисті із забиттям м"яких тканин у вигляді набряку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. В зв"язку з отриманими травмами позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в КНЛ Бережанської районної центральної лікарні з 22.06.2020 р. по 13.07.2020 р., де її було прооперовано із вживленням титанової пластини в шийку лівого стегна. По даний час вона перебуває на амбулаторному лікуванні і фактично є не ходячою. По даному ДТП було порушено кримінальне провадження №0000124 та внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_4 . Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області 10.11.2020 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який у судовому засіданні повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині та в зв`язку з примиренням із нею (потерпілою) його звільнено від кримінальної відповідальності, у відповідності до вимог ст. 46 КК України, а кримінальне провадження закрито. Позивачка стверджує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона є інвалідом, по даний час переносить фізичні болі, через, що різко порушено її нормальний повноцінний сон, спокій, крім цього вона постійно перебуває у стресовому стані та потребує стороннього догляду. ОСОБА_4 відшкодував їй вартість операції та амбулаторне лікування, однак не відшкодував заподіяну моральну шкоду, яку позивачка просить стягнути із нього у розмірі 50 000 (п`ятдесят) тис. грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву про слухання справи у її відсутності.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Шарапова В.Р. позов підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення аналогічні поясненням, що зазначені у позовній заяві, просить позов задоволити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, однак на адресу суду надіслав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він у повній мірі відшкодував потерпілій моральну і матеріальну шкоду, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Горський О.І. заявленого позову не визнав, просить суд в задоволенні даного позову про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Суд, взявши до уваги пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи із наступних підстав.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

22.06.2020 р. ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки "Сітроен С4" із реєстраційним номером НОМЕР_2 та рухаючись автомобільною дорогою М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль- Кропивницький-Знам`янка», у межах населеного пункту по вул. Тернопільській у м.Бережани Тернопільської області у напрямку руху до центру міста, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним перетнув вузьку суцільну лінію, тим самим допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка на той момент рухалася по лівому краю зустрічної смуги руху для водія ОСОБА_4 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюгового перелому стегнової кістки, садна лівого передпліччя та підшкірну гематому лівої кисті із забиттям м"яких тканин у вигляді набряку, які у своєму клінічному перебігу супроводжувалися тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості.

По даному ДТП порушено кримінальне провадження №0000124 та внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 286 КК України.

10.11.2020 р. ухвалою Бережанського районного суду (справа 1-кп/593/176/2020; №593/1015/20) ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.286 КК України у відповідності до ст.46 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження №0000124, яке 22.06.2020 р. внесено до ЄРДР - закрито.

Позивачка стверджує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона є інвалідом, по даний час переносить фізичні болі, через, що різко порушено її нормальний повноцінний сон, спокій і вона постійно перебуває у стресовому стані та потребує стороннього догляду. ОСОБА_4 відшкодував їй вартість операції та амбулаторне лікування, однак не відшкодував заподіяну моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 50 000 (п`ятдесят) тис. грн.

Відповідач даного позову не визнає, про що суду надіслав письмовий відзив, із змісту якого вбачається, що він платив лікарям за проведені консультації, купляв всі необхідні медикаменти, чеки за куплені лікарства віддав потерпілій, які вона представила страховій компанії, де був застрахований його автомобіль, в результаті чого їй було повернуто всю суму згідно чеків.

Також в рахунок відшкодування збитків відповідачем було куплено металеву пластину, яку вставили потерпілій. Крім цього, він постійно приносив продукти харчування, коли ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні, а також проводилися і інші матеріальні витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Як вбачається із копії письмової заяви ОСОБА_3 від 10.11.2020 р. вона претензій до ОСОБА_4 не має, оскільки вони з ним примирилися. Просить закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, тому, що вона відмовляється як потерпіла від обвинувачення.

Крім того згідно клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності поданого ОСОБА_4 в рамках розгляду кримінального провадження внесеного 22.06.2020 р. до ЄРДР №0000124 жодних претензій морального чи матеріального характеру у потерпілої не має, вони помирилися. Представником потерпілої при розгляді дане клопотання було підтримано, жодних зауважень чи заперечень суду надано не було.

ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.286 КК України у відповідності до ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження, внесене 22.06.2020 р. до ЄРДР №0000124- закрито, потерпілою ОСОБА_3 дане рішення суду не оскаржувалося.

Як вбачається із диспозиції ст.46 КК України безумовної підставою звільнення від кримінальної відповідальності є примирення винного з потерпілим та відшкодування спричиненої шкоди та завданих збитків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що завдана як матеріальна так і моральна шкоди ОСОБА_4 були відшкодовані потерпілій в повній мірі, добровільно на етапі розгляду судом кримінального провадження.

Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме завдання їй тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності. Однак звернення до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства спрямоване на повторне стягнення з винної особи ОСОБА_4 уже відшкодованої моральної шкоди, і має на меті незаконне збагачення потерпілої.

Позивачка не навела і не представила жодного доказу, які б достовірно надали змогу прийти до висновку що моральна шкода ОСОБА_4 їй відшкодована не була. Окрім того, матеріали позовної заяви не містять, а в судовому засіданні не здобуто жодних посилань на факти і обставини, що вказують на негативні зміни у житті ОСОБА_3 , хоча позивачка стверджує, що вона є інвалідом, однак не представила будь-яких доказів інвалідності. Інвалідність не встановлювалася.

Таким чином позивачкою не доведено, що відповідачем моральна шкода їй не відшкодована, також позивачка не пояснила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн., та якими доказами це підтверджується.

Наявність не відшкодованої моральної шкоди, позивачка не підтвердила жодними доказами у відповідності до ст. 81 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо спричинення моральної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову суд відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 23,1166 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.М. Музика