Справа № 144/615/21
Провадження № 2/144/571/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Бондарук О.П.,

з участю секретарів судових засідань - Сторожук О.М. Сулими Г.А.,

представника позивача - адвоката Ляховської О.Т.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Панченка Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Теплицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Теплицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із врахуванням заяви про зміну підстав позову, останній обгрунтований тим, що вказаний будинок віднесений до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали його мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 почав проживати з відповідачем ОСОБА_1 , яка за заповітом успадкувала житловий будинок, надвірні будівлі, присадибну земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_2 . Однак, позивач вважає, що в даному будинку є його частка, як спадкоємця за законом після смерті його матері, оскільки саме вона разом із ОСОБА_4 будували вказаний будинок зі статусом «колгоспний двір», була зареєстрована у ньому і проживала там до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок та відмовою відповідача надати йому технічний паспорт на такий, позивач позбавлений у встановленому порядку прийняти та оформити спадщину. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просить у задоволенні позовних вимог останнього відмовити, оскільки житловий будинок, що по АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_4 ще до шлюбу з ОСОБА_5 та набутий ним в порядку дарування від матері ОСОБА_6 у 1979 році. Посилаючись на норми ст. ст. 22, 24 КпШС УРСР, ст. ст. 57, 60, 69 СК України, відповідач стверджує, що спірний будинок не належить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому позивач не може претендувати на 1/2 частину у ньому.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Ляховська О.Т. в інтересах ОСОБА_2 вказує, що відповідно до виписки з погосподарської книги № 8 за 1983-1985 роки будинок, що по АДРЕСА_2 , побудований у 1981 році, тому подарувати його у 1979 році ОСОБА_6 своєму сину ОСОБА_4 не могла. На території вказаного господарства ОСОБА_6 мала свій старий будинок, а з 1982 по 1988 роки ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 будували новий будинок з господарськими будівлями. 15 квітня 1986 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, а в 1989 році ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на жилий будинок, який є колгоспним двором. Головою колгоспного двору є ОСОБА_4 . На момент припинення колгоспного двору його членами були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому станом на 15.04.1991 року матері позивача ОСОБА_3 належало право власності на 1/2 частки у колгоспному дворі.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_1 , не заперечуючи того факту, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_5 , вказує, що він не може претендувати на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_2 , оскільки на момент смерті ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 прийняв спадщину після своєї дружини належним чином, так як він проживав разом з нею і заяву про відмову від спадщини не писав. Позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з червня 1982 року. Що ж стосується будівництва даного будинку у 1982 році, то даний факт спростовується випискою з погосподарської книги за 1979 рік, де присутній запис про наявність у вказаному дворі двох будинків - 1957 та 1979 років. І саме на житловий будинок 1979 року побудови було укладено договір дарування. В силу положень ст. ст. 22, 24 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР вбачається, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_4 ще до шлюбу з ОСОБА_5 та набутий ним в порядку дарування, тому є особистою власністю ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 20 квітня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третій особі встановлено п`ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву для подання пояснень на підтримку або заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року прийнято заяву позивача про зміну підстав позову.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Ляховської О.Т. про витребування доказів. З Теплицької державної нотаріальної контори витребувано спадкові справи: після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідача ОСОБА_1 зобов`язано надати суду оригінал технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 , для огляду в суді.

Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 31.08.2021 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник - авокат Ляховська О.Т. позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві із зміненими підставами позову та у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Панченко Д.І. в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву і в запереченнях на відповідь на відзив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Теплицька державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що з позивачем перебуває в родинних відносинах. Приблизно з 1981 по 1983 роки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будували житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . Її чоловік ОСОБА_10 від початку будівництва і до кінця допомагав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювати будівництво будинку, гаража та хліва, а вони в свою чергу допомагали їхній сім`ї, оскільки вони також на той час будувались. ОСОБА_5 у 1981 році вже проживала із ОСОБА_4 , доглядала його незрячу матір. Під час будівництва будинку вони проживали у старому будинку матері, що також на території цього домогосподарства. А по закінченню будівництва, перейшли у новий дім.

Свідок ОСОБА_11 показав, що допомагав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювати підсобні роботи під час будівництва ними будинку по АДРЕСА_2 . Коли саме розпочалось та закінчилось будівництво відповісти не зміг, але вказав, що у 1982 році будівельні роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювались спільно. Підмурок і короб будинку були зроблені до того, як ОСОБА_5 стала проживати з ОСОБА_4 . А усі інші будівельні роботи здійснювались вже за час її проживання на вказаному господарстві та з її допомогою.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що будинок по АДРЕСА_2 був побудований ОСОБА_4 до його спільного проживання з ОСОБА_5 . Остання прийшла вже у готовий збудований будинок. На рівні чуток володіє інформацією, що будинок ОСОБА_4 будував з першою дружиною ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 показала, що під час будівництва будинку по АДРЕСА_2 матері позивача ОСОБА_5 на території вказаного домогосподарства не було. Вона разом із матір`ю допомагали закінчувати будинок. ОСОБА_5 почала проживати з ОСОБА_4 приблизно з 1982-1983 року. Нею вже спільно із ОСОБА_4 будувався гараж.

Свідок ОСОБА_15 показала, що будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 будував сам зі своєю матір`ю ОСОБА_6 . Мати позивача почала проживати з ОСОБА_4 , коли будинок ще не був повністю завершений, підлоги у ньому ще не було. Гараж та погріб вони з ОСОБА_4 вже будували спільно.

На підставі письмових доказів судом встановлено, що позивачем по справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого є ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

ОСОБА_5 15 квітня 1986 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №3 від 15 квітня 1986 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 » (а.с. 12).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Залужжя Теплицького (Гайсинського) району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №4 від 04 квітня 2012 року (а.с. 10).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Залужжя Теплицького (Гайсинського) району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 5 від 18 серпня 2020 року (а.с. 9).

Складеним заповітом усе спадкове майно після своєї смерті ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 (а.с. 36), яка згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 09.12.2017 року по день смерті останнього (а.с. 35).

Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Залузької сільської Ради народних депутатів Теплицького району, будинок, що по АДРЕСА_2 мав статус колгоспного двору, у якому на дату видачі свідоцтва проживали ОСОБА_4 (голова колгоспного двору) та ОСОБА_5 (дружина) (а.с. 65-67). Цим же документом роком збудування жилого будинку вказано 1981 рік, роком збудування сараю вказано 1983 рік (а.с. 66).

Однак, згідно довідки № 135 від 11.05.2021 року, виданої виконкомом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , згідно записів у погосподарській книзі №1 зв 1977-1979 роки виконкому Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області, побудований у 1979 році (а.с. 57).

У відповідності до довідки № 146 від 26.05.2021 року, виданої виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, громадянку ОСОБА_5 згідно із записами погосподарської книги № 8 за 1983-1985 роки вписана в двір АДРЕСА_3 . Залужжя згідно рішення виконавчого комітету сільської ради від 29.07.1983 року (а.с. 69).

Відповідно до розпорядження Залузької сільської ради № 31 від 30.11.2015 року Про реалізацію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» назву АДРЕСА_3 (а.с. 43).

Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Із врахуванням викладеного ОСОБА_5 станом на 15 квітня 1991 року не втратила права на даний будинок, її частка є рівною з часткою ОСОБА_4 - по 1/2.

Спадщина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була прийнята її чоловіком ОСОБА_4 , шляхом фактичного вступу у її володіння та користування, оскільки останній проживав разом із спадкодавцем на час відкриття її спадщини, при цьому згідно спадкової справи №440/12 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , дослідженої в судовому засіданні, відсутня заява чоловіка спадкодавця ОСОБА_4 про відмову від обов`язкової частки у спадщині своєї дружини.

Крім того, в матеріалах вказаної спадкової справи наявна заява позивача ОСОБА_2 , подана нотаріусу 02 жовтня 2012 року, про прийняття спадщини своєї матері, однак рішення з приводу даної заяви в матеріалах спадкової справи відсутнє.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 квітня 2021 року заявнику ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що по АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки документи, що підтверджують право власності на житловий будинок нотаріусу надані не були (а.с. 13).

Спадщина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийнята його дружиною ОСОБА_1 , як єдиним спадкоємцем за заповітом, при цьому згідно матеріалів спадкової справи № 209/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , відповідачем ОСОБА_1 подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини свого чоловіка.

Суд приймає до уваги наявний у матеріалах справи договір дарування від 21 серпня 1979 року, згідно якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 жилий будинок, що знаходиться в с. Залужжя Теплицького району (а.с. 41), однак встановити, що даним договором подаровано саме спірний будинок, що по АДРЕСА_2 , суду не видається за можливе, оскільки в даному договорі точної адреси подарованого будинку не зазначено, показання свідків з приводу дати забудови спірного будинку є суперечливими, що унеможливлює встановлення даного факту.

Вказане спростовує твердження відповідача та її представника про те, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_4 ще до шлюбу з ОСОБА_5 та набутий ним в порядку дарування, тому є особистою власністю ОСОБА_4 .

Натомість матеріалами справи підтверджується той факт, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Це підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Топлицької районної Ради народних депутатів №128 від 16 липня 1987 року (а.с. 42).

Оскільки на час видачі вище вказаного свідоцтва ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, остання вписана в двір згідно рішення виконкому Залузької сільської ради від 29.07.1983 року (а.с. а.с. 68, 69), то суд вважає встановленим факт її членства у колгоспному дворі, який розташований в АДРЕСА_2 , та права власності на 1/2 частки майна, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування.

Так, відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови N 3 від 2 березня 1973 р. "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 Цивільного кодексу ( 1540-06 ). Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. ОСОБА_5 належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратила право на частку в його майні.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 на час відкриття спадщини були чоловік ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Спадкодавець ОСОБА_5 , як член колгоспного двору, не втратила право на належну їй 1/2 частки вказаного будинку, яка входить до складу її спадщини, цивільна правоздатність спадкодавця, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України, припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на дану частку перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину після своєї матері, що є підставою для часткового задоволення позову, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок в розмірі 1/4 частки в порядку спадкування після матері ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 13, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Теплицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача - адвокат Ляховська Олександра Тимофіївна, АДРЕСА_5 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №451 від 18.04.2005 року.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Представник відповідача - адвокат Панченко Дмитро Іванович, вул. Івана Богуна, 20 смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000677 від 05.05.2020 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Теплицька державна нотаріальна контора, вул. Незалежності , 7 смт. Теплик Вінницької області, 23800, .

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2021 року.

Суддя