КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2018 року в розмірі 11001,42 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач звернувся до АТКБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 05.09.2018 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконано у повному обсязі, шляхом надання кредиту у встановленому розмірі. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернув, у зв`язку з чим станом на 16.04.2020 виникла заборгованість у розмірі 11001,42 грн., з яких: 4830,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4830,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2383,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2787,12 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 500,07 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року відмовлено у задоволенні вказаного вище позову АТКБ «Приватбанк».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що 05.09.2018 року відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписуючи Анкету-заяву позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений, як і з Тарифами банку. На підставі підписаної відповідачем Заяви, останній 05.09.2018 р. отримав кредитну картку НОМЕР_1 зі строком дії до 07/2022 р., на яку в той же день встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн.. Крім того, кредитодавцем було надано відповідачу споживчу інформацію, передбачену ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», що підтверджується підписаним ОСОБА_1 .. Паспортом споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних ним умов кредитування. Отже, сторонами були досягнуті усі істотні умови кредитування та розрахунок заборгованості банком здійснено на підставі узгоджених умов кредитування - строк дії договору, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань. Після ознайомлення з умовами кредитування відповідач почав користуватися кредитними коштами за допомогою картки, про що зазначено в розрахунку заборгованості та Виписці по картковому рахунку. Також зазначає, що суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту, враховуючи правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові Великої Палати від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відповідач відзив у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, умов, на яких він укладався, в тому числі і щодо розміру відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, а також строку дії договору та особи позичальника. Наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням укладення кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

При цьому суд зазначив, що стягнення відсотків і штрафних санкцій є похідним від основного зобов`язання. Оскільки судом не встановлено факту укладання кредитного договору, суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, та строку дії кредитного договору, суд вважав, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є не доведеними, відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи дану справу суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену щодо подібних правовідносин у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 відповідно до якої, до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надана копія Анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою 05.09.2018 року ОСОБА_1 виявив бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк». В Анкеті-заяві зазначені анкетні, паспортні дані відповідача та його ІПН. Анкета-заява містить посилання на те, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11).

Також подано до суду копії наступних документів: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 05.09.2018 року між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 20.12.2019 року заборгованість за кредитом становить 11001,42 грн., з яких: 4830,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4830,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2383,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2787,12 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правилнадання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 500,07 грн.- штраф (процентна складова). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить чотири види карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRAKT»; «Універсальна GOLD» (а.с.15) ; Витяг із Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним та не посвідчений належним чином ( а. с. 16-59); виписку з банківського рахунку, яка містить відомості про рух грошових коштів, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на - ОСОБА_1 , з номером кредитної картки зі строком її дії до 07/22 ( а.с. 6-10).

В Анкеті-заяві, яка містить підпис позичальника ОСОБА_1 , процентна ставка не зазначена та вона не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання

Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у анкеті-заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України.

Разом з вищевказаними документами, позивачем також додано, підписаний сторонами 05.09.2018 року Паспорт споживчого кредиту, який є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит

(Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України "Про споживче кредитування"( а.с.13-14).

Крім того, згідно з умовами та правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг).

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за переривання платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банк штраф в розмірі 500 грн. - 5% від суми позову.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 05.09.2018 року між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 20.12.2019 року заборгованість за кредитом становить 11001,42 грн., з яких: 4830,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4830,41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2383,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2787,12 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 500,07 грн. - штраф (процентна складова).

Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, пені, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

ОСОБА_1 не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Звернувшись з указаними вище позовними вимогами, позивач просив стягнути з відповідача, зокрема і фактично отриману ОСОБА_1 суму кредитних коштів в розмірі 4830,41 грн., надавши на підтвердження їх отримання останнім розрахунок заборгованості, виписку з банківського рахунку, яка містить відомості про рух грошових коштів, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на - ОСОБА_1 , з номером кредитної картки зі строком її дії до 07/22 (а.с. 6-10).

Відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу.

Аналізуючи вказані докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та такими, що достовірно вказують на факт отримання коштів відповідачем та їх використання у розмірі зазначеному позивачем.

Доказів повернення відповідачем, зазначеної позивачем суми коштів, матеріали справи не містять.

Проте на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, унаслідок чого при вирішенні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, і наведених норм законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні всі підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 4830,41 грн..

Відтак, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні статті 634 ЦК України.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами суд апеляційної інстанції доходить наступного.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

05.09.2018 рокувідповідач підписав анкету-заяву, при цьому підписана заява не містить даних, яку саме кредитну картку він отримав.

Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу з якого можливо було б встановити тарифи кредитної картки.

Також, судом встановлено, що в наданих позивачем розрахунках заборгованості за договором б/н від 05.09.2018 року відсутні дані про те, за якою карткою зроблено розрахунок, а тому не можливо встановити відсоткову ставку за якою повинен був проводитись розрахунок.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірно висновку відмовляючи у позові в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки з наданого позивачем розрахунку не вбачається, яку саме картку видано відповідачу, а тому не можливо вирахувати (тарифи картки) розмір відсоткової ставки за кредитом.

Відтак, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» частково знайшли своє підтвердження у матеріалах цивільної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із того, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Крім того суд апеляційної інстанції вважає безпідставним фактичне звільнення боржника від сплати тіла кредиту судовим рішенням, з урахування того, що відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 634, 1054 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для застосування наслідків положення ст. 625 ЦК України, оскільки дія картки закінчується у липні 2022року, тобто договірні відносини на момент розгляду справи діють, а тому положення зазначеної статті застосовані не можуть бути.

Суд апеляційної інстанції також погоджуються з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення штрафів.

На підставі викладеного, рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 830,41 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у вказаній частині з розподілом судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України - стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати, що складають сплачений останнім судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 5 255,00 грн..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту та судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 4830 грн. 41 коп. заборгованості за тілом кредиту та 5255 грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - юридична адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д , .

Відповідач: ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
О.І. Сліпченко