Справа № 144/1347/21
Провадження № 2/144/716/21
У Х В А Л А

"17" вересня 2021 р. смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Бондарук О.П., розглянувши заяву представника позивача адвоката Федоришина Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сербіна Наталія Петрівна та Залузька сільська рада про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а :

До Теплицького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подано позов до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сербіна Наталія Петрівна та Залузька сільська рада про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .

16.09.2021 року на адресу суду від представника позивача адвоката Федоришина О.О. надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сербіній Н.П. видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках спадкової справи № 67448446, до набрання законної сили судовим рішенням у справі щодо усього спадкового майна і майнових прав.

Застосування вказаного виду забезпечення позову обгрунтовується тим, що 27.09.2021 року закінчується шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Враховуючи те, що в позивачки та спадкодавця є спільна дитина ОСОБА_2 , нею було подано позов про встановлення батьківства, а також про визнання права на спадкове майно. Тобто, на сьогоднішній день наявний спір щодо спадкового майна ОСОБА_4 . Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може, у разі задоволення позовних вимог, ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України, з урахуванням положень ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що 09.09.2021 року на адресу Теплицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Бондарук О.П., після чого, відповідно до вимог ст. 187 ЦПК направлено запит щодо місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник з приводу встановлення факту батьківства та спадкового майна після смерті ОСОБА_4 . Після смерті останнього до приватного нотаріуса звернулися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини. Заявник вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 чи іншим спадкоємцям, внаслідок чого останні можуть вільно розпорядитись майном та в будь-який момент його відчужити, можуть призвести до утруднення виконання судового рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи зробити неможливим його виконання. Слід вказати, що наведені підстави є лише припущеннями заявника, жодних доказів наміру ОСОБА_3 чи інших спадкоємців відчужити майно суду не подано. Станом на дату надіслання представником позивача заяви про забезпечення позову (16.09.2021 року) провадження у справі не відкрито, тому відповідачем ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву, в якому б остання виклала свої заперечення проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , до суду подано не було.

З урахуванням викладеного, за відсутності заперечень відповідача ОСОБА_3 проти позову та не зазначення позивачем у поданій до суду заяві про забезпечення позову обставин відмови відповідача ОСОБА_3 надати згоду на прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про недостатність обгрунтування позивачем станом на 16.09.2021 року існування спору між сторонами щодо визнання права на спадкове майно.

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Суд також вважає, що оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із можливими заявленими позовними вимогами у даній справі та враховуючи відсутність на даний час спору стосовно майна, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Окрім цього, суд позбавлений можливості на даній стадії встановити той факт, чи дійсно ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , є сином померлого ОСОБА_4 , оскільки жодного документу про родинні відносини між ними, до матеріалів заяви не долучено, експертиз про встановлення батьківства не проводилось.

Крім того, позивачем в порушення вимог п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України не було обгрунтовано необхідності застосування як самого заходу забезпечення позову - заборони вчинення будь-яких дій з оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 , так і строку його дії - до винесення судом рішення у справі з огляду на те, що, по-перше, такими нотаріальними діями може бути не лише видача свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_3 , але й у разі задоволення позову - прийняття приватним нотаріусом відповідної заяви і від самого позивача, як спадкоємця, що за вказаної заборони дійсно може ускладнити виконання рішення суду; по-друге, ухвалення рішення суду не є тотожним набранню ним законної сили, що відбувається лише через 30 днів з дня його проголошення, а положеннями ст.158 ЦПК України передбачені й інші строки, протягом яких заходи забезпечення позову продовжують діяти у разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог; по-третє, заборона вчинення будь-яких дій з оформлення спадщини стосується невизначеного кола осіб та невизначених конкретно дій, що не відповідає наведеним в заяві про забезпечення позову обставинам на підтвердження необхідності вжиття такого заходу забезпечення, оскільки спадкоємцем, який може отримати свідоцтво про право на спадщину, позивачем визначена відповідач ОСОБА_3 , а наявності інших осіб, по відношенню до яких приватний нотаріус може вчиняти нотаріальні дії з оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 , та які відповідно можуть бути відповідачами у справі, зі змісту як позовної заяви, так і заяви про забезпечення позову не вбачається.

Крім того, ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного, детально дослідивши заяву про забезпечення позову, системно проаналізувавши норми чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача адвоката Федоришина О.О. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Федоришина Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сербіній Наталії Петрівні видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду або через Теплицький районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя