Провадження № 2/161/2292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Маркет груп» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позом обґрунтовує тим, що 20 липня 2015 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ТзОВ «Трейд Маркет Груп», як позичальником, було укладено договір №20/07/01-2015 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики). Згідно вказаного договору позикодавцем позичальнику було передано в позику 575 000,00 грн. Строк користування фінансовою допомогою (позикою) становить до 30 жовтня 2015 року. Однак, станом на 29 вересня 2017 року відповідач позику не повернув.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 575 000,00 грн. - суму основного боргу, а також 367 524,30 грн. договірної пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 33 034,93 грн. 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, 95 912,64 грн. суму інфляційних витрат, 8000,00 грн. понесених по справі судових витрат.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року скасовано та призначено справу до розгляду.

15 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення зазначених в ухвалі недоліків. У зв`язку з невиконанням позивачем ухвали суду, позовну заяву ухвалою суду від 17 грудня 2020 року повернуто позивачу.

Постановою Волинського апеляційного суду від 26 березня 2021 року ухвала Луцького міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від представника відповідача, надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З договору №20/07/01-2015 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 20.07.2015, копія якого надана позивачем при пред`явленні позову, вбачається, що позикодавець в порядку та на умовах визначених даним договором передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 575 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути безвідсоткову позику у строк до 30.10.2015 (п.п. 1.1., 2.1., 4.1. Договору). Позикодавець передає безвідсоткову позику позичальникові 20 липня 2015 року. Позика передається в готівковій формі шляхом передачі грошових коштів особисто ОСОБА_1 особисто директору позичальника ОСОБА_2 (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений договором строк борг не повернутий, що і зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Так, заперечуючи проти позову відповідачем було подано довідку вих. 14/04 від 14.06.2021 про те, що згідно даних бухгалтерського та податкового обліку за 2015-2016 роки, коштів у позику від ОСОБА_1 товариство не отримувало та такі кошти на рахунки товариства не надходили.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка директор товариства, яка займала цю посаду, станом на 20.07.2015 ОСОБА_2 , оглянувши наданий судом договір позики пояснила, що підпис у договорі №20/07/01-2015 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 20.07.2015 їй не належить, особа позикодавця ОСОБА_1 їй невідома, вона з ним не знайома, жодних коштів від нього не отримувала.

Представником відповідача, з огляду на надані свідком ОСОБА_2 пояснення, було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої запропоновано поставити питання: «ким ОСОБА_2 чи іншою особою виконано підпис біля прізвища ОСОБА_2 в договорі поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 20/07/01-2015 від 20.07.2015 укладеному ОСОБА_1 та ТОВ «Трейд Маркет Груп»?».

Статтею 107 ЦПК України визначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням (ч.1 ст. 107 ЦПК України).

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів (ч. 3 ст. 107 ЦПК України).

Частиною 6 ст. 95 ЦПК України, встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

З огляду на вказані норми ЦПК України, судом у позивача ОСОБА_1 було витребувано оригінал договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 20/07/01-2015 від 20.07.2015

У своїх письмових поясненнях від 16.06.2021 позивачем було зазначено, що оригінал договору позики від 20.07.2015 не зберігся та повторно скерував до суду копію такого договору.

Пунктом 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом МЮУ 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 № 1950/5) визначено, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

У зв`язку з ненаданням позивачем оригіналу договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 20/07/01-2015 від 20.07.2015 судом було відмовлено представнику відповідача в призначенні почеркознавчої експертизи.

Частиною 6 ст. 95 ЦПК України встановлено, що якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 109 ЦПК України визначено наслідки ухилення від участі в експертизі. Так, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ненадання позивачем оригіналу договору позики суд розцінює як ухилення учасника справи від подання експертам необхідних документів, без яких неможливо провести судову почеркознавчу експертизу, а тому, на підставі ст.109 ЦПК України.

Із пояснень наданих директором відповідача ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про не підписання останньою договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 20/07/01-2015 від 20.07.2015.

Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи не доведення позивачем належними та допустимими доказами факту укладення між ним та відповідачем договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 20/07/01-2015 від 20.07.2015, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 625, 1049 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Маркет груп» про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Маркет Груп» (адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Словацького, 2, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта