Справа № 401/2054/19
2/401/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Іващенко В.М., за участю секретаря судових засідань Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю і визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю і визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що з 2012 року її син ОСОБА_3 проживав спільно з ОСОБА_2 однією сім`єю, у фактично шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був придбаний позивачем та її сином у 2009 році, за вказаною адресою вони займалися підприємницькою діяльністю, надаючи послуги громадського харчування. У 2015 році вказаний будинок із земельною ділянкою був перереєстрований на відповідача, про що був укладений договір купівлі-продажу, з метою уникнення цивільної відповідальності за кредитним договором. Того ж року ОСОБА_3 продав власний автомобіль марки Шевроле, а за отримані кошти придбав квартиру в АДРЕСА_2 , яку також оформив на відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після чого з його співмешканкою виник конфлікт, оскільки вона почала претендувати на все спільне майно - будинок, земельну ділянку та квартиру і почала чинити перешкоди в користуванні цим майном. Поділити добровільно вказане майно ОСОБА_2 відмовляється, а тому вирішити спір без звернення до суду не можливо. За наслідками розгляду справи ОСОБА_1 просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнавши будинок, земельну ділянку та квартиру спільною сумісною власністю та визнати за ОСОБА_1 1/2 частку спірного майна.

В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Стверджували, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали у фактично шлюбних відносинах з 2012 року по момент смерті ОСОБА_3 , а всі дії спрямовані на перереєстрацію нерухомості були лише способом уникнути відповідальності за кредитним договором. ОСОБА_2 не мала власних коштів для придбання будинку та квартири і відповідно не могла фактично їх придбати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки хоча ОСОБА_3 та ОСОБА_2 могли спільно проживати, але будинок та квартира були придбані нею не формально, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами, в яких є відмітка про відсутність будь-яких шлюбних відносин у сторін договору, також у договорі вказана ціна, за яку було придбано вищевказане майно. Квартиру ОСОБА_2 придбала взагалі у ОСОБА_4 від імені якого за дорученням діяла ОСОБА_5 . Не зрозумілим є позиція позивача у справі стосовно визнання за нею 1/2 частини майна, оскільки жодним чином це необґрунтовується, залишається лише здогадуватись про підстави для цього, чи то спадкування, чи то захист особистих майнових прав, чи інші підстави.

Ухвалами судді від 23 липня 2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору при подачі позову до ОСОБА_2 , відкрито загальне провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання та забезпечено витребування доказів у справі.

З 07 листопада 2019 року по 18 листопада 2019 року судом вживалося заходів врегулювання спору за участю судді у формі закритих нарад з кожною стороною особисто за участю її представника, однак жодних результатів досягнуто не було, про що постановлено відповідні ухвали суду.

В період з 30 березня 2020 року по 07 грудня 2020 року провадження у вказаній справі було зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Васильченко В.М., третя особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними.

26 січня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено судовий розгляд по суті на 22 лютого 2021 року.

Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та фактично не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали спільно в період з 2012 року по 2018 рік однією сім`єю без реєстрації шлюбу, даний факт підтверджено і показаннями свідків, допитаними в судовому засіданні.

Договором іпотеки від 25 травня 2007 року, укладеному між ВАТ "Райффайзен банк аваль" та ОСОБА_3 , забезпечено вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору, згідно якого ОСОБА_3 отримав у кредит 14280 доларів США, предметом іпотеки є квартира, розташована в АДРЕСА_3 (а.с.8-11).

Із договору купівлі-продажу від 04 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_4 , договір посвідчений нотаріально, продаж квартири вчинено за 44313 гривень(а.с.6-7).

Із технічного паспорту на квартиру вбачається, що власником квартири в АДРЕСА_2 , станом на 19 червня 2007 року є ОСОБА_4 (а.с.22).

На фотографіях оглянутих у судовому засіданні зображено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у різних ситуаціях-на відпочинку, вдома, у гостях, на яких вони позують як близькі люди(а.с.41).

Із договорів купівлі-продажу від 10 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_5 , договір посвідчений нотаріально, продаж об`єктів вчинено за 48736 гривень. До договорів додано заяви сторін договору у яких вони стверджують, що у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, які витікають із спільного проживання та ведення спільного господарства вони не перебувають. ОСОБА_3 стверджує, що вказане майно не є об`єктом спільної власності та перебуває в його особистій власності, будь яких прав щодо нього в інших осіб немає. ОСОБА_2 стверджує, що майно набуває за власні кошти(а.с.48, 49,50, 51, 52, 53, 54, 106-112).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків вбачається, що ОСОБА_2 в період 2012-2015 років отримувала незначний розмір державної допомоги(а.с.99-101, 141).

Із актового запису про одруження вбачається, що ОСОБА_3 був одружений із ОСОБА_7 (а.с.29-34).

Із витягу від 08 серпня 2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували(115-116).

Згідно свідоцтва про смерть від 09 липня 2018 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

В судовому засіданні допитані свідки:

ОСОБА_8 пояснила, що є колишнім власником квартири АДРЕСА_4 , дану квартиру вона продавала ОСОБА_1 , хоча ОСОБА_9 чомусь оформив її на свою знайому співмешканку, кошти за квартиру сплачувала ОСОБА_1 .

ОСОБА_10 пояснив, що працював по найму та виконував ремонт у квартирі по АДРЕСА_6 , винаймала його та розраховувалася за виконану роботу ОСОБА_1 .

ОСОБА_11 вказала, що є сусідкою по дачі ОСОБА_1 , раніше дружили сім`ями, неодноразово підвозили ОСОБА_12 додому до будинку, де він проживав спільно з співмешканкою.

ОСОБА_13 вказала, що є сестрою позивачки та тіткою покійного ОСОБА_12 , їй відомо, що він придбавав майно за власні кошти та співмешкав з ОСОБА_2

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що протягом тривалого часу працювали в піцерії, якою керувала ОСОБА_1 . ОСОБА_9 та ОСОБА_16 проживали однією сім`єю та допомагали матері у підприємницькій діяльності.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали спільно однією сім`єю в період з 2012 по 2018 роки, шлюб між ними зареєстрований не був. Вказаний факт підтверджується дослідженими доказами, а саме показаннями свідків, наявністю спільних сімейних фотографій та і представником відповідача не надано до суду доказів, які б спростовували факт спільного проживання.

Разом з тим між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали місце договірні відносини, стосовно продажу будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_5 , відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала згадане домоволодіння.

Що стосується придбання ОСОБА_2 квартири в будинку по АДРЕСА_7 , то до цих дій не має жодного відношення як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1 , оскільки договір купівлі-продажу був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . Той факт, що ОСОБА_1 займалася організацією ремонтних робіт у квартирі, жодним чином не підтверджує її права на дану квартиру.

Показання свідка ОСОБА_13 суд не приймає до уваги, оскільки вона є сестрою позивача і відповідно може бути заінтересованою у наслідках розгляду даної справи.

Не знаходять підтвердження і свідчення позивача про перереєстрацію об`єктів нерухомості на користь ОСОБА_2 з метою уникнення відповідальності за кредитним договором, оскільки згідно договору іпотеки від 25 травня 2007 року, укладеному між ВАТ "Райффайзен банк аваль" та ОСОБА_3 , в іпотеку передано іншу квартиру, розташовану в АДРЕСА_3 .

Позивач просить визнати за нею 1/2 частку спірного майна, а саме: будинок, земельну ділянку та квартиру, при цьому жодним чином не обґрунтовує свою позицію та не вказує підстав для визнання за нею прав на нерухоме майно. До суду позивачем не надано жодних доказів, що з достовірністю підтверджували б права ОСОБА_1 на спірне майно, також у справі відсутні докази про спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . Не оспорювався сторонами той факт, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , однак до суду не надано свідоцтва про народження останнього чи інших доказів на підтвердження родинних відносин між ними.

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2012 року по 2018 рік. Разом з тим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог стосовно визнання майна спільною сумісною власністю і визнання права на нерухоме майно, оскільки з боку позивача до суду не надано жодних доказів на підтвердження факту спільних прав на майно, до того ж позивач не зазначив чиїм саме спільним майном повинно бути визнане спірне майно.

Не знаходить підстав суд і для визнання за ОСОБА_1 права на 1/2 частку будинку, земельної ділянки та квартири, так як позивач та її представник жодним чином ні в позовній заяві ні під час надання пояснень в судовому засіданні не зазначили підстав для визнання права на половину спірного майна і не надали до суду належних доказів на підтвердження цих обставин.

На думку суду, позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, що призвело до відмови в задоволенні частини позовних вимог.

Керуючись ст. 315ЦПК, ст.ст. 258, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю і визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 2012 року по січень 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду був виготовлений 16 вересня 2021 року.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду В.М.Іващенко

07.09.2021