У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представник третьої особи Українця П.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Жмеринської міської ради, Тячівська районна державна адміністрація (як орган опіки і піклування), Виконавчий комітет Жмеринської міської ради (як орган опіки і піклування) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В :

17.09.2021 представником позивача в системі «Електронрий суд» було сформовано заяву про забезпечення позову, яка зареєстрована в суді 20.09.2021.

В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що станом на подачу цього забезпечення позову, склалися обставини за яких позивач фактично позбавлений можливості зустрічей зі своїм єдиним малолітнім сином, участі у його житті, внаслідок злісних та умисних дій відповідача. На цей час позивач не бачив свого сина один рік та десять місяців. Малолітньому ОСОБА_5 виповниться 5 років. Таким чином, з кожним днем, коли між позивачем та сином відсутній будь-який контакт, втрачаються психологічні та емоційні зв`язки між ними, дитина забуває свого батька та відвикає від нього. За таких обставин, за час судового розгляду справи та ухвалення остаточного рішення в справі психологічні та емоційні зв`язки батька та малолітнього сина можуть бути остаточно втрачені, що неминуче призведе до неможливості виконати остаточне рішення суду у цій справі після його ухвалення та набрання ним законної сили.

Відповідач умисно та систематично перешкоджає спілкуванню позивача з сином, чим порушує розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 163 від 19.03.2019 року про визначення участі батька у вихованні його дитини. Окрім того, відповідач ігнорує письмові звернення сторони позивача, які направлялися стороні відповідача, з метою мирного врегулюванню ситуації, що склалася.

Враховуючи викладені обставини, з метою вирішення спірної ситуації, що склалася, позивач вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною у вигляді зобов`язання відповідача та Службу у справах дітей Жмеринської міської ради забезпечити зустрічі позивача з малолітнім сином ОСОБА_6 у присутності кваліфікованого професійного психолога. Зустрічі позивача з дитиною в присутності кваліфікованого професійного психолога безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з його малолітнім сином, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її рідним батьком повинно переважати над бажанням відповідача обмежити або взагалі відсторонити дитину від зустрічей з рідним батьком. Запропонований спосіб забезпечення позову є належним, достатнім та адекватним засобом забезпечення цивільного позову, який в повній мірі захистить інтереси сторін, а в першу чергу малолітньої дитини, ще несформована психіка якої, знаходиться під постійним тиском. Необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову спричинено об`єктивним побоюванням позивача за психічне та психологічне здоров`я малолітнього сина, оскільки дитина тривалий час перебуває у напруженому середовищі, а також, щодо того, що відповідач може змінити або вже змінив місце проживання дитини та продовжить ігнорувати звернення позивача, що зробить неможливим спілкування позивача та його малолітнього сина.

У судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримала. Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення цієї заяви, а представник третьої особи поклався на думку суду.

Суд розглянувши клопотання приходить таких висновків.

У відповідності до положень частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд вважає, що зустріч батька з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із його малолітнім сином і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з його батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц. Зустрічі батька з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, а тому приходить до висновку про необхідність вжиття таких заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

До ухвалення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зобов`язати ОСОБА_2 та Службу у справах дітей Жмеринської міської ради забезпечити зустрічі ОСОБА_7 із малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, зобов`язати Службу у справах дітей Жмеринської міської ради забезпечити залучення кваліфікованого професійного психолога для участі під час зустрічей ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_6 .

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання відповідачу та третій особі Службі у справах дітей Жмеринської міської ради.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її підписання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України, за адресою http://gmm.vn.court.gov.ua.

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 21.09.2021