Справа № 465/6966/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/1222/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

позивач звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб 16.04.2011 у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис №119. Від шлюбу народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя складалося непогано, але згодом прийшло розуміння, що вони з відповідачкою є зовсім різними за характером людьми. З часом вони стали чужими людьми. Жодних спільних інтересів у них не має. Спільного господарства не ведуть, не проживають разом протягом тривалого часу, не підтримують сімейних відносин. Існування сім`ї залишається формальним.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27 лютого 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 16.04.2011 року у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис №119.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ухвала Франківського районного суду м. Львова від 17.12.2018 про відкриття провадження у справі була скасована постановою Львівського апеляційного суду. Тому у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу після визначення її підсудності Верховним Судом, мало б повторно проводитись визначення судді для розгляду даної справи за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, і як наслідок, мала б постановлятись ухвала про відкриття провадження у даній справі та призначення її до розгляду. Однак, в порушення норм цивільно-процесуального кодексу, суд першої інстанції, після повернення справи з Верховного Суду, продовжив її розгляд у тому ж складі зі стадії судового розгляду, призначивши такий на 27.02.2020. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Просить рішення скасувати та скерувати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження чи відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу.

Також вищевказане рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд відмовив їй в прийняті зустрічного позову, мотивуючи відмову пропущенням процесуальних строків у справі у якій навіть не відкрито провадження, чим порушив процесуальні норми, а також основоположні права та свободи її та їхнього спільного з позивачем малолітнього сина ОСОБА_4 , інтереси якого, першочергово відстоюють її зустрічні позовні вимоги, а саме відмовлено в доступі до правосуддя та праві на справедливий суд. Вважає, що посилання суду першої інстанції, про те що ОСОБА_1 не заперечує проти розірвання шлюбу, грунтується лише на припущення, оскільки її думки про це ніхто не запитав. Також, судом жодним чином, не з`ясовувалися дійсні причини позову, тим більше судом навіть не розглядалося чи розірвання шлюбу не суперечить інтересам будь - кого з подружжя інтересам малолітньої дитини. Вважає, що справу розглянуто неповноважним складом суду, без належного повідомлення відповідача, при винесенні оскаржуваного рішення було допущено численні грубі порушення норм процесуального права, а також не з`ясовано жодних обставин, що мають значення для справи. Крім того, провадження здійснювалося без відкриття провадження у справі і без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що призвело до порушення її та малолітнього ОСОБА_4 прав та законних інтересів, а саме права на справедливий, всесторонній, неупереджений суд, та стало причиною обмеження у процесуальних правах наданих стороні ЦПК України. Просить рішення скасувати та постановити ухвалу про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила апеляційні скарги задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скаргах. ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутності, в задоволенні апеляційної скарги відмовити, підтримує свої позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.04.2011 у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис №119, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 06.11.2018 серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно із ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

Встановивши, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, представник відповідача в судовому засідання проти розірвання шлюбу не заперечила, просила шлюб розірвати, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Судом апеляційної інстанції сторонам надавався строк для примирення, проте примиренна не відбулося.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи ухвалою судді від 17.12.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.10.2019 скасовано ухвалу суду від 17.12.2018 про відкриття провадження у цій справі, справу направлено до суду першої інстанції для скерування до Верховного Суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2019 визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу Франківському районному суду м. Львова.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду судді доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій ст. 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Проте у матеріалах справи відсутній протокол автоматизованого розподілу судової справи після надходження справи 20.12.2019 з Верховного Суду. Крім цього, суд не звернув увагу на те, що ухвала про відкриття провадження у справі скасована та розглянув спір без вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Ураховуючи наведене, рішення суду слід скасувати ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 16.04.2011 у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 27 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 16.04.2011 у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис №119.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови

Повний текст постанови складено:24.09.2021.

Головуючий

Судді