УХВАЛА

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 623/2585/19

провадження № 61-16981св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М.,

Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Прокуратура Харківської області, Головне управління Національної поліції в Харківській області,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Прокуратура Харківської області, Головне управління Національної поліції в Харківській області, про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року, ухвалене у складі судді

Винниченка П. П., та постановуХарківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року, прийняту колегією у складі суддів: Пилипчук Н. М., Маміної О. В., Тичкової О. Ю., касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року і постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року та касаційною скаргою адвоката Татарин Вікторії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Ізюмська місцева прокуратура Харківської області, Ізюмський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнено з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України 211 000 грн шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та витрати на правничу допомогу у розмірі

11 900 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2 440 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У листопаді 2020 року представник Державної казначейської служби України Пузіков В. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Ізюмського районного суду Харківської області

від 1 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Татарин В. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на

неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального

права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційні скарги ОСОБА_1 і його представника - адвоката Татарин В. М. містять клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Татарин В. М. і ухвалою цього ж суду від 19 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частиною третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя зі складу суду дійшов такого висновку. Про призначання справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

У зв`язку з відсутністю підстав, встановлених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, та наявністю обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду.

З урахуванням категорії і складності справи касаційний суд дійшов висновку про необхідність перегляду судових рішень колегією суддів суду касаційної інстанції у складі п`яти суддів (частини четверта, одинадцята статті 34 ЦПК України).

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, необхідності виклику учасників для надання пояснень у цій справі не встановлено, касаційний суд відмовляє ОСОБА_1 та його представнику Татарин В. М. у задоволенні клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Прокуратура Харківської області, Головне управління Національної поліції в Харківській області, про відшкодування моральної шкодиза касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року, касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року і постанову Харківського апеляційного суду

від 21 жовтня 2020 року та касаційною скаргою адвоката Татарин Вікторії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 1 липня 2020 року та постановуХарківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відмовити ОСОБА_1 та його представнику - адвокату Татарин Вікторії Миколаївни у задоволенні клопотань про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук