КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 390/105/20
Провадження № 2-к/391/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2021селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча cуддя Мумига І.М.,

за участю секретаря судового засідання Качинської О.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області клопотання ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Компаніївського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області Республіки Узбекистан від 07.06.2018 року про відібрання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів та передачі його на виховання ОСОБА_3 .

В клопотанні зазначила, що 07.06.2018 року суддею Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам, яка розглянула цивільну справу № 2437 за позовом ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про відібрання дитини на своє виховання було винесено рішення про задоволення позовної заяви і додаткової позовної заяви та було постановлено неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрати у відповідачів і передати його на виховання позивачці. Виконання даного рішення не є можливим, оскільки відповідачі проживають на території України за адресою АДРЕСА_1 , а тому вона змушена звернутися до суду.

В судове засідання Компаніївського районного суду Кіровоградської області позивачка ОСОБА_3 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення доручення про вручення документів до Ургенчського міжрайонного суду Хорезмської області Республіки Узбекистан через Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції (м. Дніпро) у Кіровоградській області.

27.08.2021 року до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у Кіровоградській області надійшло доручення, яке виконане Ургенчським міжрайонним судом Хорезмської області Республіки Узбекистан, згідно якого ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в зв`язку з тяжким матеріальним станом не може прибути до України та просить задовольнити її клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення відповідно до викладених в запереченні на клопотання. В запереченні пояснив, що з вимогами клопотання не згоден. Згідно рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2011 року шлюб між ними розірвано. Після чого, ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання в Узбекистан, при цьому, залишила йому сина на виховання, який з 2011 року по теперішній час проживає разом з ним на території України, навчається в школі на території України і знаходиться на його утриманні. З 2011 року по теперішній час ОСОБА_3 жодного разу не приїздила, не телефонувала і взагалі не цікавилася життям їхнього сина. В лютому місяці 2020 року, отримавши документи з Компаніївського районного суду Кіровоградської області, він дізнався про наявність судової справи. В матеріалах поданих до клопотання, відсутній документ, який би належним чином підтверджував, що він та ОСОБА_6 були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області від 07.06.2018 року про відібрання у нього та ОСОБА_4 неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передачі його на виховання ОСОБА_3 . Крім цього, вони не могли бути належним чином повідомлені, оскільки перебували за межами Узбекистану, так як постійно проживають та працюють на території України.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання. Пояснила, що її онук народився в Україні, є її громадянином, навчається в українській школі, має сталі зв`язки з родиною, друзями, однокласниками і повернення його в Узбекистан може негативно вплинути на його фізичний та психологічний стан, оскільки він не знає узбекської мови і не хоче туди їхати, бо вважає, що його родиною є батько, бабуся та двоє братів, 2015 і 2017 років народження. Крім цього, про час і місце розгляду справи про передачу дитини на виховання матері, а саме 07.06.2018 року в Ургенчському міжрайонному суді по цивільним справам Хорезмської області її не повідомляли, рішення суду на її адресу не надходило.

Заслухавши пояснення відповідачів по цивільній справі, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Ургенського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області від 07.06.2018 року позов та додатковий позов ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про взяття дитини на своє виховання задоволено та вирішено передати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з виховання у відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на виховання позивачки ОСОБА_3 .

У вказаному рішенні зазначено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були повідомлені в установленому порядку про місце і час проведення судового засідання, але вони в судове засідання не з`явилися.

Однак, згідно довідок з місця проживання за № № 2828, 2829, 2830 від 16.08.2018 року ОСОБА_6 постійно прописана за адресою Республіка Узбекистан, Хорезмської області, Ургенчського району, кишлак Гайбу, махалля Ок мактаб, але за даною адресою не проживає. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , махалля Ок мактаб, не зареєстровані та не проживають. (а.с. 26-27).

Крім того, з наданих Компаніївським районним сектором управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській області адресних довідок від 13.02.2020 року та 14.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 12.01.2010 року. ОСОБА_7 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 14.01.2009 року та їм видано посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 09.02.2018 року і № НОМЕР_2 від 30.12.2018 року. (а.с. 50, 52).

Як вбачається з паспортів громадян Республіки Узбекистан від 22.12.2006 року, 02.01.2007 року, 26.02.2016 року та 07.01.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_7 не перетинали кордон України та на момент винесення рішення Ургенчським міжрайонним судом по цивільним справам Хорезмської області Республіки Узбекистан 07.06.2018 року про відібрання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів та передачі його на виховання ОСОБА_3 . (а.с. 91-93, 179-181).

Відтак, на час винесення рішення Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області Республіки Узбекистан 07.06.2018 року відповідачі проживали на території України і відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54 підлягали виклику до суду через центральні органи виконавчої влади - Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

Згідно довідки Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області від 07.06.2018 року за № 2437 рішення набрало законної сили 28.06.2018 року.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Згідно ст. 54 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядається судами договірної сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені Конвенцією, дотримані.

Згідно п. б ст. 55 Конвенції Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Відповідно до п. 12 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України № 12 від 24.12.1994 року відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не брали участі в розгляді справи і не були присутніми при постановленні рішення Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області Республіки Узбекистан від 07.06.2018 року по справі № 2437 та в порядку ст. 500-501 Цивільного процесуального кодексу України до клопотання ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не додано відомості про належне повідомлення відповідачів щодо часу та місця розгляду справи, тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 469 ЦПК України ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 462-469 ЦПК України, ст. ст. 54, 55 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме Ургенчського міжрайонного суду по цивільним справам Хорезмської області Республіки Узбекистан від 07.06.2018 року про відібрання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передачі його на виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка Республіки Узбекистан, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Узбекистан, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка Республіки Узбекистан, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Мумига