Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 25.11.1995 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Т-Бистрянської сільської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів зроблений відповідний актовий запис за №12.

Від даного шлюбу у них народилися: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ).

Позивачка зазначає, що з відповідачем фактичне проживання однією сім`єю припинено, не підтримують подружніх стосунків більше року, втратили порозуміння між собою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство між подружжям не ведеться. Спору про поділ спільного майна подружжя на даний час не має.

За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 25.11.1995 року між нею та ОСОБА_2 , розірвати.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з виданого свідоцтва серії НОМЕР_3 від 25.11.1995 року про шлюб, 25.11.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Т-Бистрянської сільської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів зроблений відповідний актовий запис за №12.

Від даного шлюбу у сторін народилися: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ), які на даний час є повнолітніми.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, через різні погляди на життя, сторони не проживають разом. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача.

Спору щодо поділу спільного майна подружжя, сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 , 113 СК України, ст.ст. 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 25.11.1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який зареєстровано виконкомом Т-Бистрянської сільської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів зроблений відповідний актовий запис за №12 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено - 16.09.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Малюк В.М.