Справа №949/1009/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

представника заявника - адвоката Полейка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яку прийняла його дружина, а її мати ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно. Починаючи з червня місяця 2018 року до дня смерті матері вона проживала без реєстрації разом із нею в її будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Коли вона звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, при ознайомленні із документами, нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю доказів про постійне проживання (реєстрацію) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресо., які необхідні згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України.

У судовому засідання заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо задоволення заяви не має.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявниці не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Згідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, яку прийняла його дружина, а мати заявниці ОСОБА_5 .

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом.

Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Нивецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, спадкодавець ОСОБА_5 належні їй земельні ділянки згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії РВ №040732 та серії РВ №038215, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Згідно довідки №238/02 від 27 липня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_1 з червня місяця 2018 року проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_5 без реєстрації в її будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вела з нею спільне господарство і доглядала її до дня смерті, яку і поховала (а.с.23).

Відповідно до вимог частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 в її будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжує користуватись будинком та присадибною земельною ділянкою і на даний час.

Статтею 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Наявні у матеріалах справи докази, підтверджують в повному обсязі той факт, що заявниця ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка була її матір`ю, в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вела з нею спільне господарство.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявниці має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, в суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 13, 81, 89, 259, 263-265, 294, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на час відкриття спадщини разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор