Справа № 472/655/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіної Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа: Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В позовній заяві зазначила, що з 2011 року по 2018 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах (без реєстрації в органах ДРАЦС) з ОСОБА_3 . Вони спільно проживали та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його народження було зареєстроване в порядку ст. 135 СК України, тобто за заявою матері, яка не перебуває у шлюбі. У зв`язку з чим, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження був здійснений за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини було вказано за її вказівкою « ОСОБА_5 ».

Наразі дитина проживає з нею, перебуває повністю на її утриманні, тому просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, народження якого зареєстровано 12 липня 2013 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 24 та зобов`язати Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 24 про народження ОСОБА_4 , складеного 12 липня 2013 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, а саме змінити відомості про батька з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України». Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 30 серпня 2021 року до досягнення сином повноліття, а також на її користь понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просить його задовольнити. Суду пояснила, що син ОСОБА_4 проживає біля неї та перебуває на її утриманні, тому просить суд визнати відповідача батьком сина та стянути на його утримання аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 30 серпня 2021 року до досягнення сином повноліття, а також на її користь понесені нею судові витрати

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнав повністю та суду пояснив, що дійсно з 2011 року по 2018 рік він перебував у фактичних відносинах з ОСОБА_1 та в період їх спільного проживання народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому не заперечує, щоб він був записаний в актовому записі про народження як батько дитини, а також не відмовляється сплачувати аліменти на його утримання в розмірі ј частини від усіх його видів доходу (заробітку).

Представник третьої особи Вознесенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та не заперечують щодо задоволення позовної заяви.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 2011 року по 2018 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах (без реєстрації в органах ДРАЦС), спільно проживали та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 .

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , село Прибужани Вознесенський район Миколаївська область, в графі мати вказана ОСОБА_1 , в графі батько ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 07 серпня 2021 року Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а саме запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с.11).

Відповідно до довідки № 834 від 04 серпня 2021 року, виданої Виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 та має на утриманні сина ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Як вбачається з Преамбули Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91), дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Згідно ч.1 ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» (п.54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природною та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (Справа «М.С. проти України», № 2091/13, Параграф 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року).

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, виходячи із сукупності даних, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 позовні визнав повністю, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання батьківства обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.

Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану (пункт 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793).

Згідно частини четвертої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка повністю знаходиться на утримані позивачки,та матеріального стану відповідача, який є працездатним, є батьком сина і зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття, суд вважає, що аліменти з відповідача можливо стягнути на утриманні сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 30 серпня 2021 року до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 454 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 128, 180 182, 191 СК України суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця село Степанівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, народження якого зареєстровано 12 липня 2013 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 24.

Зобов`язати Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 24 про народження ОСОБА_4 , складеного 12 липня 2013 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, а саме змінити відомості про батька з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 30 серпня 2021 року до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень (Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень, сплачених нею згідно квитанції № 9242-0421-6733-0224 від 17.08.2021 року.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень, сплачених нею згідно квитанції № 9242-0421-6733-0224 від 17.08.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.