Справа № 202/1036/21
Провадження № 2/202/1292/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

представника позивача - Романенко П.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, за результатами розгляду якого просила суд скасувати арешт, що був накладений постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 . Заявлена вимога була обґрунтована тим, що частина квартири на яку було накладено обтяження належала ОСОБА_3 , який помер та приходився сином позивачу. Обтяження було накладено у зв`язку із виконанням рішення суду про стягнення з останнього аліментів. За вказаних обставин позивач не має можливості оформити спадкові права на себе після смерті сина.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив за змістом якого, остання повністю заперечувала проти задоволення позову. Свою позицію мотивувала наявністю у ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів за 6,5 років.

Індустріальним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) також було надано відзив. За змістом наданого документу представник третьої особи просив справу вирішити на власний розсуд. По суті заявлених вимог пояснив, що на виконанні Індустріального ВДВС перебувало виконавче провадження № 576 з виконання виконавчого листа № АЕ 11 виданого 14.02.2000 Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів). 14.09.2009 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направлення виконавчого листа до іншого відділу державної виконавчої служби. На сьогодні вказане виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, станом на 22.04.2020, ОСОБА_3 вважається власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

За відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1/3 частина вказаної вище квартири, що є власністю ОСОБА_3 перебуває під обтяженням на підставі постанови АА 951645, виданої Індустріальним ВДВС.

За змістом постанови АА 951645, виданої Індустріальним ВДВС арешт на нерухоме майно було накладено на підставі виконавчого листа № АЕ 11 виданого 14.02.2000 Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів).

19.12.2014 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № АЕ 11 виданого 14.02.2000 Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) у зв`язку із його фактичним виконанням. Наявка вказівка про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

25.06.2018 Шостою дніпровською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №399/2018 у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження, передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження, передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частина 2 вказаної вище статті передбачає, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом даної статті до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Виняток складають ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам (ст. 1219 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що виконавче провадження у межах якого було накладено обтяження на частину майна спадкодавця закрито у зв`язку із його фактичним виконанням, наявністю вказівки державного виконавця про скасування відповідних обтяжень, відсутність жодного доказу зі сторони відповідача щодо наявності заборгованості за таким виконавчим провадженням, не оскарження відповідачем постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд приходить до висновку про порушення законного інтересу позивача, як спадкоємця, після смерті її сина - ОСОБА_3 , з приводу оформлення спадкових прав. В зв`язку із чим вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південнл-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту- задовольнити.

Скасувати арешт, що був накладений постановою АА 951645 від 30.06.2005 року державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Ситник Н.В. на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , та запис про обтяження за реєстраційним номером 2162625 від 07.07.2005 (тип обтяження: арешт нерухомого майна) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2021.

Суддя Г.О. Кухтін