Єдиний номер справи 490/694/21
Провадження 22-ц812/1461/21 Головуючий по 1 інстанції Саламатін О.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Данилова О.О., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Колосова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021р.

за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання видати ордер на службове житло,

встановила:

У січні 2021р. ОСОБА_1 пред`явив позов до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування п.2 рішення №904 від 15.10.2020р. та зобов`язання видати спеціальний ордер на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї три особи.
Позивач зазначав, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.03.2020р. встановлено, що ним подані всі необхідні документи, дотримані умови отримання службового житла та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради зобов`язаний видати йому спеціальний ордер на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Однак виконавши рішення шляхом розгляду його заяви від 12.08.2019 р., Виконавчий комітет Миколаївської міської ради рішенням від 15.10.2020 №904 безпідставно відмовив у видачі ордеру, у зв`язку із чим будь-якої миті може бути поставлено під сумнів вселення його сім`ї до житлового приміщення.
Посилаючись на те, що такими діями відповідача порушується його право на забезпечення житлом, передбачене ст.47 Конституції та ст.12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач просив про задоволення позову.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 з 26 грудня 2018р. належить на праві власності Міністерству оборони України.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №418 від 26 квітня 2019р. зазначену квартиру включено до числа службових КЕВ м. Миколаєва Південного територіального КЕУ Міністерства оборони України.
25 січня 2019р. ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про надання йому службового житла.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25 січня 2019р. №3 на підставі наказу МО України від 31 липня 2018р. №380, наказу начальника Миколаївського гарнізону №1 від 15 січня 2019р., рапорту підполковника ОСОБА_1 , останньому розподілено службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї три особи (заявник, дружина та син).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 січня 2019р. №28 затверджено вищезазначене рішення житлової комісії та надано ОСОБА_1 службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї три особи.
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаєва службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_1 у користування шляхом укладення договору найму житлового службового приміщення від 18 червня 2019р. №21.
12 серпня 2019р. ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради із заявою про видачу спеціального ордера на службову квартиру, до якого долучив витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 січня 2019р. від №28 та копію договору від 18 червня 2019 р. №21.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2020р. у справі №490/8598/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу спеціального ордера на службову квартиру АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення у строк 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 30.06.2020р. апеляційну скаргу виконавчого комітету Миколаївської міської ради залишено без задоволення, а вказане рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2020р. - без змін.
З листа начальника КЕВ м. Миколаїв полковника О.Марцохи від 18.09.2020р. за №10870/02.02.01-10/14/20 вбачається, що КЕВ м. Миколаєва не дає згоду на оформлення позивачу службового ордеру.
Виконавчий комітет Миколаївської міської ради розглянув заяву ОСОБА_1 та рішенням №904 (п.2) від 15.10.2020р. відмовив йому у видачі ордера на службове приміщення.
При ухвалені цього рішення Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та судом першої інстанції при перевірці його законності було враховано, що 31 січня 2019р. Міністром оборони України видано наказ №40 про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України та зобов`язано начальника Головного КЕУ ЗС України розробити та затвердити порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України.
01 лютого 2019р. начальником Головного КЕУ ЗС України затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України згідно якого до службового (штатно-посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об`єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України. Житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням Головного КЕУ ЗС України. Приймання-передача службового (штатно-посадового) житла на баланс квартирно-експлуатаційного органу та закріплення його за військовою частиною на праві оперативного управління проводиться на підставі наказу Міністерства оборони України, а в подальшому акту приймання-передачі основних засобів, передається документація на таке житло.
Наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла конкретному військовослужбовцю.
Зазначений договір не надає військовослужбовцю та членам його сім`ї права зареєструвати місце проживання за адресою відповідного житлового приміщення, а також не є підставою для державної реєстрації речових прав на житлове приміщення.
Військовослужбовці, які забезпечуються службовим (штатно-посадовим) житлом та члени їх сімей реєструються за юридичною адресою військової частини.
Наказом Міністерства оборони України від 19.02.2020р. №51 вказаний експеримент продовжено на 2020р.
Відповідно до ст.ст.121-122 ЖК УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
За змістом пункту 12 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081, службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.
На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
Згідно п.21 Постанови Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988р. N 37 "Про службові жилі приміщення" на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток N 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.
З`яувавши, що службову квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 отримав в порядку експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, вселився до неї у відповідності до Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, який не передбачає видачу ордерів на службове житло, а КЕВ м. Миколаєва не узгодило оформлення ордеру на службове житло, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав вважати незаконним оскаржене рішення Виконавчому комітету Миколаївської міської ради.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення житлових прав, є безпідставними, тому що позивач вселився до службового житла не самоуправно, а на підставі договору з його власником і був згодний з таким порядком користування житловим приміщенням, що узгоджується з положеннями ст.ст.3,6,627 ЦК.
Доводи про порушення норм матеріального права підлягають відхиленню, тому що при ухвалені рішення суд керувався також і положеннями ст.ст.121,122 ЖК УРСР.
Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.
Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2021р.

Головуючий: Судді: