Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2141/20
Провадження № 2/945/451/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді Войнарівського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Жиган А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося досуду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплаченої пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену відповідно до Закону № 1058. В заяві про призначення пенсії, відповідач зобов`язався повідомити органи Пенсійного фонду про обставини, що можуть впливати на його пенсійне забезпечення. Відповідач не повідомив управління пенсійного фонду про його відрахування з числа студентів університету, в зв`язку з чим йому в період з 01.02.2018року по 30.04.2018 року була надмірно виплачена пенсія в розмірі 1412 грн. у зв`язку з чим Позивач просить стягнути надміру виплачену суму пенсії у розмірі 1620,42 грн. та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`яився,при цьому подав заяву в якій позовні вимоги визнає лише в частині суми надмірно виплачених коштів в розмірі 1620,42грн. та заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення судового збору,оскільки є членом багатодітної сім`ї.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.04.2013 року відповідач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, згідно якої зобов`язався своєчасно повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення.

Відповідачем особисто підписано зобов`язання, відповідно до якого у нього виникає обов`язок повідомляти управління: про вступ до навчального закладу; перехід з денної форми навчання на заочну; про відрахування з навчального закладу; про зміну адреси та інші обставини, які можуть вплинути на виплату пенсії; а також щорічно, у вересні, надавати довідки з навчального закладу про продовження навчання. Крім того, відповідно до вказаного документу, у разі виникнення переплати з вини відповідача, він повинний погасити її у повному обсязі.

Згідно довідки ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання другого курсу Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського, ІV рівня акредитації. Термін закінчення навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року.

Відповідно до листа Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського від 03.04.2018 року за № 01/12/01/370 ОСОБА_1 відрахована з університету на підставі наказу №19/с від 12.01.2018 року.

Про наведену обставину, що є підставою припинення пенсійних виплат, відповідач позивача не повідомив, тобто діяв недобросовісно.

Листом від 10.07.2018 року №10594/09-2, в порядку досудового врегулювання, позивач звертався до відповідача з вимогою про необхідність повернути на розрахунковий рахунок позивача надміру виплачену суму пенсії за період з 01.02.2018 року по 30.004.2018 року в сумі 1620,42 грн.

Таким чином, станом на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 перед управлінням складає 1620,42 грн.

Відповідно дост. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Згідно ч. 2ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», припинення виплати пенсії здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили припинення виплати пенсії.

Відповідно до пункту 2.3 підпункту 6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженогоПостановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються також довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені у пункті другому частини другоїстатті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», навчаються за денною формою навчання.

Стаття 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»вказує на те, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1ст.50Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З аналізу ч. 1 та ч. 4ст. 103 ЗаконуУкраїни «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 79 визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не повідомив позивача про відрахування з навчального закладу та втрату у зв`язку із цим права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що спричинило надмірну виплату пенсії в розмірі 1620,42грн. за рахунок коштів державного бюджету,позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень, визначених ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що у разі задоволення позову в повному обсязі, судовий збір, що сплачений за подання позовної заяви покладається на відповідача.

В той же час, відповідно до положень, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або2) позивачами є:а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є членом багатодітної сім`ї, а тому вона звільнена від сплати судового збору на підставі вищенаведеної норми Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин судовий збір має бути відшкодований позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсії -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженка м.Миколаєва; паспорт серія НОМЕР_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) надмірно виплачену пенсію за період з 01.02.2018 року по 30.04.2018 року у розмірі 1620,42грн.

Судовий збір у розмірі 2102,00грн. компенсувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок держави Державною судовою адміністрацією України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду

Суддя М.М.Войнарівський