Ухвала

16вересня 2021 року

м. Київ

справа № 334/8146/16

провадження № 61-10421ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про перерахунок послуг з централізованого опалення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Концерн «Міські теплові мережі» (далі - концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на загальну суму 7 470 грн 12 коп.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Концерну «МТМ» та просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок послуги з централізованого опалення та стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду

від 21 квітня 2021 року,позов Концерну «МТМ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ»» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 5 269 грн 58 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 квітня

2021 року і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити первісний позов, зменшивши розмір заборгованості до 1 726 грн 59 коп., та задовольнити зустрічний позов.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником усунуто недоліки касаційної скарги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі за первісним позовом є вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на загальну суму 7 470 грн 12 коп. За зустрічним позовом - вимоги немайнового характеру про зобов`язання здійснити перерахунок послуги з централізованого опалення, а також майнового про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

У вказаній справі ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 250 = 567 500).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду

м. Запоріжжя від 01 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про перерахунок послуг з централізованого опалення та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров