Справа № 489/5433/21
Номер провадження 2-о/489/102/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_3

встановив

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просив видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тимчасовим обмеженням його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивовано тим, що заявник проживає разом зі своїм братом ОСОБА_3 . З 2010 року систематично почали виникати конфлікти, ОСОБА_3 став дратівливим, агресивним, став зловживати спиртними напоями, неодноразово застосовував психологічне та економічне насилля, через що була змушена звертатись до правоохоронних органів. ОСОБА_3 не залишає заявника в спокої, ображає її та принижує її гідність перед сім`єю та знайомими, виказує щодо неї агресію, у зв`язку з чим погіршилося самопочуття ОСОБА_1 вона стала почувати себе незахищеною та боїться за своє життя та здоров`я. Через систематичні образи та погрози з боку ОСОБА_3 на даний час була змушена переїхати та проживати у доньки в однокімнатній квартирі. Заявник сприймає серйозно погрози ОСОБА_3 , в тому числі щодо фізичної розправи, оскільки він агресивний, має судимість та зловживає алкоголем. Через протиправні дії брата перебуває на обліку у Миколаївському місцевому центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 15.07.2021, отримує послуги психолога для усунення наслідків перенесеного домашнього насилля.

В судовому засіданні заявник пояснила, що вони з братом є співвласниками будинку через користування яким між ними постійно виникають конфлікти. В результаті сварок у неї погіршується самопочуття та стан здоров`я. Вказала, що здала свою частку квартиронаймачу, який виселився в минулому році. У своїй частці будинку відключила опалення.

Заінтересована особа, подав письмові заперечення, вказує, що домашнє насильство не вчиняє, у нього із заявником проходять судові процеси, з приводу яких вони іноді сваряться. через це спілкується із заявницею виключно в суді.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою.

Заявник вказує, що вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця зазначає, що з 2010 року, ОСОБА_3 систематично провокує конфлікти, ображає її та принижує її гідність перед сім`єю та знайомими, виказує щодо неї агресію. За вказаними фактами неодноразово викликала працівників поліції.

На підтвердження зазначеного суду надано листи з ВП № 2 МРУП ГУНП (Інгульського) в Миколаївській області від 01.09.2020 № 16651/51-2020, від 17.09.2020 № Д-25/51-2020, від 30.06.2021 № 12457/52-2021, та лист з Миколаївської місцевої прокуратури № 2 № 32-р-20 від 02.09.2020.

Як вбачається з листів ВП № 2 МРУП ГУНП (Інгульського) в Миколаївській області від 01.09.2020 № 16651/51-2020, від 17.09.2020 № Д-25/51-2020, від 30.06.2021 № 12457/52-2021 з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду про недопущення конфліктів у майбутньому.

Відповідно до виписного епікризу № 4343/888, ОСОБА_1 в 2018 році знаходилась на лікуванні в КНП ММР "Міська лікарня № 1" з діагнозом ИБС, стенокардія напруги, ФК-ІІІ, аортокардіосклероз атеросклеротичний, постінфарктний (2012, 2014)

Відповідно до виписного епікризу № 1368 за 2021 рік, заявник зверталася до КНП ММР "Міська лікарня № 3" з діагнозом ДЕ ІІ в ВББ змішаної етіології, вегето - весцеральні напади зі схильністю до панічних атак.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству":

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Тобто психологічне насильство полягає в приниженні однією особою іншої та супроводжується певною метою, а саме обмеження волевиявлення особи. На відміну від психологічного насильства в ході конфлікту або сварки кожна із сторін намагається довести іншій свою правоту, тобто обидві сторони вчиняють активні дії.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникали сварки з приводу користування спільним майном, проте заявником не доведено факту застосування до неї з боку її брата домашнього насильства.

Звернення до правоохоронних органів не є доказом домашнього насильства без надання належних і допустимих доказів вчинення дій, психологічного або економічного характеру (Постанова ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19).

Свідок у справі пояснила, що останні два роки в її присутності сварки не відбувалися. Заявниця вказала, що останні рази сварки відбулися через те, що її брат хотів розваляти стіну самочинно збудованої прибудови та не дозволив їй провести водопровід по його частині земельної ділянки. Також заявниця вказала, що раніше в її частці проживав квартиронаймач, а тепер її брат не дозволяє заселяти квартирантів.

ОСОБА_5 пояснив, що проти заселення квартирантів, якщо ОСОБА_1 не буде проживати поруч і вирішувати конфлікти, а саме коли квартиранти порушують порядок.

Сварки між співвласниками не є домашнім насильством в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (Постанова ВС від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19).

Суд дійшов висновку, що заявником не доведено застосування економічного насильства, оскільки не доведено факту перешкоджання користуванню житловим приміщенням. Також не доведено, що ОСОБА_5 телефонує або надсилає листи і тим самим вчиняє психологічне насильство.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви належить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

вирішив

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Інформація про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20.09.2021.

Суддя В. В. Кокорєв