Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.06.2018 о 19 год. 50 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ», д.н. НОМЕР_1 , в м. Києві по пр. Свободи, 26-А, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Автомобіль «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП від 20.06.2018 всі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

20.09.2018 постановою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, своїми винними діями, що полягали в порушенні п. 13.1 ПДР України ОСОБА_2 завдав власнику автомобіля «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , значних матеріальних збитків.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована полісом № АК7081334 в ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Ліміт відповідальності страховика за полісом № АК7081334 складає - 100 тис. гривень.

До ПрАТ «Європейський Страховий Союз» ОСОБА_1 поштою було подано звернення в порядку передбаченим ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окрім того, у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було замовлено проведення незалежного експертного дослідження транспортного засобу «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку.

Відповідно до звіту № ЕД-1707-2-1070.18 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 20.06.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 20.06.2018 становить 50 640 грн. 95 коп., а величина втрати товарної вартості становить 15 334 грн. 57 коп.

Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, на підставі якого було складено звіт № ЕД-1707-2-1070.18 склали 2700 грн. 00 коп.

Таким чином страховик в особі ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не зобов`язаний відшкодовувати втрату товарної вартості автомобіля «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , в результаті ДТП від 20.06.2018, а тому таке відшкодування підлягає стягненню з особи, яка завдала шкоду, тобто - ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи, що величина втрати товарної вартості була розрахована саме у звіті № ЕД-1707-2-1070.18, то до вказаних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 слід віднести також і витрати, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права, а саме витрати, пов`язані із проведенням незалежної оцінки ТЗ, для встановлення величини втрати товарної вартості.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь втрату товарної вартості автомобіля «Мазда», д.н. НОМЕР_2 , у розмірі 15 334 грн. 57 коп., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2700 грн. 00 коп.; витрати на правову допомогу в сумі 9 тис. грн. 00 коп.; судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.06.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі.

22.06.2021 позивач надав відповідь на відзив ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, відповідно до вимог закону, представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав доводи відзиву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mazda» моделі 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2018 по справі № 758/8539/18, яка набрала законної сили 08.10.2018, було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

У вищевказаній постанові було встановлено, що ОСОБА_2 20.06.2018 о 19-50 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по пр. Свободи, 26-А, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Згідно з висновком № ЕД-1707-2-1070.18 «Експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 20.07.2018 судовим експертом Судової незалежної експертизи України, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 20.06.2018 становить 50640,95 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 20.06.2018, становить 65975,52 грн.

За проведення експертного дослідження згідно із договором № ЕД-1707-2-1070.18 від 09.07.2018 ОСОБА_5 сплатив 2 700,00 грн, що підтверджується копією рахунку № ЕД-1707-2-1070.18 від 09.07.2018 та копією фіскального чеку від 09.07.2018.

Як зазначає позивач, на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія, була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий Союз» згідно полісу № АК 7081334, ліміт страховика становить 100 000,00 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції Фонду державного майна від 24.11.2003 року № 142/5/2029 (далі - Методика № 142/5/2029) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики № 142/5/2029 вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6. Методики № 142/5/2029 визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики 142/5/2029 передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Згідно п.8.6.2 Методики № 142/5/2029 визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16.12.2015 року.

Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що дорожньо-транспортна пригода в якій пошкоджено належний позивачу транспортний засіб сталася з вини відповідача, а страховик не зобов`язаний відшкодовувати втрату товарної вартості автомобіля, розмір якої визначений у відповідності до вимог Методики № 142/5/2029, суд дійшов висновку про покладення обов`язку відшкодування цього збитку з урахуванням понесених витрат на його визначення на відповідача.

Щодо позовних вимог про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На думку суду, позивачем повністю доведені та підтверджені документально понесені ним витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 700,00 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи - підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проте, позивач до позовної заяви не надав доказів щодо обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, до суду надано договір про надання правової допомоги № 109/20 від 16.11.2020; дублікати квитанцій на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу від 19.11.2020 на суму 9000,00 грн.; рахунок-фактура № 109/20 від 16.11.2020 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначених у відзиві, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений ним час на надання таких послуг, а також з огляду на приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме задоволення цих вимог у розмірі 4 тис. гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 19.11.2020 про сплату судового збору у сумі 840,80 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 15 334 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять чотири) гривні 57 коп., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 .

Суддя Д. В. Петров