Справа № 201/6249/21
Провадження № 2-о/201/125/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту про встановлення факту перебування на утриманні, яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано судді Федоріщеву С.С.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. З 08.09.1973 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . З 1986 року, вона разом із чоловіком проживала у квартирі АДРЕСА_1 . Все життя з чоловіком перебувала на його утриманні, займалась організацією спільного побуту тощо. За життя чоловіка його доходи завжди перевищували доходи заявниці, у тому числі і розмір пенсії, а тому вважає, що вона перебувала на його утриманні. 28 травня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки не надано доказів на обґрунтування факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Встановлення факту перебування позивача на утриманні чоловіка породжує для позивача юридичні наслідки, саме надасть позивачу право перейти з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Представником заявниці подано заяву про те, що остання підтримує заявлені вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу розглянути за відсутністю заявниці та її представника.

Від представника заінтересованої особи до суду 31 серпня 2021 року надійшли пояснення до заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просив ухвалити рішення на розсуд суду та розгляд справи здійснити без участі представників Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 08 вересня 1973 року перебувала з у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторне) серії НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Мхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 05.05.2021 року складено відповідний актовий запис №888 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 26 травня 2021 року.

21.05.2021 року заявницею до Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області було подано заяву із відповідним пакетом супровідних документів щодо переведення на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2021 року, №70 «про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 », заявниці було відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку із тим, що нею не доведено факт перебування на утриманні мого покійного чоловіка на момент його смерті.

Як зазначила позивач у заяві, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для її існування та проживання, так як пенсія її чоловіка складала 13 180 грн., в той час як пенсія заявниці складає 2 711,64 грн.

Згідно довідки ОСББ «Вернадського 35», підтверджено, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 вересня 1986 року та по день смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним у даній квартирі, спільно проживала без реєстрації місця проживання його дружина - ОСОБА_1 , яка продовжує проживати і на даний час.

До матеріалів справи подана нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 , яка зазначила, що знайома із ОСОБА_2 з 1986 року. Часто відвідувала родину ОСОБА_1 та зазначила, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка.

До матеріалів справи подана нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5 , яка підтвердила, що останні роки допомагала ОСОБА_1 із хатніми справами, та зазначила, що основним годувальником у родині завжди був ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебувала на його утриманні.

До матеріалів справи подана нотаріально засвідчена заява ОСОБА_7 , який зазначив, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у свого чоловіка, основним її доходом був дохід чоловіка, вона займалась домашньою роботою, організовувала побут.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст.36 Закону України від 09 липня 2003року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії яку отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_2 , була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи вищевикладене, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для позивача юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даного позову, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити його у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Федоріщев С.С.