Справа №:755/8516/21
Провадження №: 2/755/4532/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва спільну заяву сторін цивільного процесу про затвердження мирової угоди, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсайтмедіа» продюсерський центр про стягнення заборгованості авторської винагороди за договором з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

28 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНСАЙТМЕДІА» ПРОДЮСЕРСЬКИЙ ЦЕНТР про стягнення заборгованості авторської винагороди за договором, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

23 липня 2021 року до суду подано спільну заяву від імені позивача ОСОБА_1 та відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНСАЙТМЕДІА» ПРОДЮСЕРСЬКИЙ ЦЕНТР, в особі директора Овсяннікової Тетяни Валентинівни, яка діє на підставі Статуту Товариства, про затвердження мирової угоди і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, з урахуванням прав та обов`язків сторін, які стосуються правовідносин, що є предметом спору, просили суд затвердити мирову угоду, закрити провадження у справі, зазначили, що наслідки укладення та затвердження мирової угоди сторонам відомі і зрозумілі, просять провести судове засідання без їх участі.

Позивач та представник позивача в підготовчому судовому засідання просили прийняти спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди разом з мировою угодою, яка узгоджена та підписана сторонами цивільного процесах, за результатами розгляду постановити ухвалу про закриття провадження у цивільній справи та розподілити судові витрати.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні вислови свою позицію щодо підстав для затвердження мирової угоди на умовах узгоджених сторонами цивільного процесу.

Вивчивши матеріли мирової угоди поданої сторонами цивільного процесу на затвердження суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу, тобто це є їхнім диспозитивним правом, мирова угода підлягає затвердженню судом.

Виходячи з положень частини першою, другою, п`ятою статті 207 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

При затвердженні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди, зокрема, вимогам закону.

Відповідно до предмету позову, ОСОБА_1 пред`явлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсайтмедіа» продюсерський центр з вимогами щодо стягнення заборгованості авторської винагороди за договором в загальному розмірі 884 254,66 гривень, з урахуванням інфляційних втрат в сумі 92355, 51 гривня та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 49348,68 гривень, які розраховано позивачем на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана відповідно до її умов, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Тобто, зазначена мирова угода не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з самого предмета позову, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами.

В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі,, а також вирішуються питання, пов`язані з судовими витратами у справі.

Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження.

Отже, мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні і визнавати недійсною у позовному провадженні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями ЦПК України.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 23 липня 2021 року, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та дійшов висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, виходять за межі заявлених вимог, за змістом мирової угоди сторонами, крім питань, які стосуються визначення загального розміру заборгованості по виплаті авторської винагороди та встановлення графіку погашення відповідачем узгодженої суми заборгованості, передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій щодо неналежного виконання мирової угоди , у разі її затвердження судом, що є недопустимим та суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердження мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За таких обставин, враховуючи те, що мирова угода, яка укладається сторонами у справі може стосуватись лише предмету позову у цій справі, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди від 23 липня 2021 року не відповідають нормам статті 207 ЦПК України, а тому підстави для її визнання у суду відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 207, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні спільної заяви позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсайтмедіа», в особі директора Овсяннікової Тетяни Валентинівни, про затвердження мирової угоди, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсайтмедіа» продюсерський центр про стягнення заборгованості авторської винагороди за договором з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвала окремо від рішення суду не оскаржується.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я: