"16" вересня 2021 р.
Справа №150/228/21
Провадження по справі №2/150/89/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Вітковській О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, вказуючи на те, що повнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою другого курсу денної форми навчання Тульчинського фахового коледжу культури, а тому потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти для утримання повнолітньої доньки до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, однак, погоджується сплачувати аліменти лише в розмірі 500 гривень, а не 3500 гривень, як того просить позивач ОСОБА_1 . Через канцелярію суду подано заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність.

Третьою особою ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано, про що свідчить копія рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 11.02.2021 по справі №2-21/2012 (а.с. 10).

За період перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.05.2003 року виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 7).

Повнолітня ОСОБА_3 являється студенткою другого курсу денної форми навчання Тульчинського фахового коледжу культури, про що свідчить довідка, видана Тульчинським фаховим коледжем культури Управлінні культур і мистецтв Вінницької облдержадміністрації від 19.01.2021 року, №1199 (а.с. 12). Термін навчання ОСОБА_3 у вище вказаному навчальному закладі з 01.09.2019 року до 26.06.2023 року (а.с. 12).

Як свідчить копія довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №248585, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється інвалідом першої «Б» групи та потребує сторонньої допомоги (а.с. 8).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що не здатна в повній мірі матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки, це потребує особистих додаткових зусиль для забезпечення матеріального рівня для гідного розвитку і існування.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , яка перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_1 , потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Отриманих ОСОБА_1 доходів недостатньо для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_3 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітню доньку, який продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суду не представлено.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Оскільки, відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі, відповідно до приписів ч.3 ст.181 СК України, якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» ід 15.12.2020 року, 1082-IX затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Враховуючи, що право повнолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Розмір аліментів 3500 грн., який просить стягнути позивач з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, є більшим мінімального гарантованого розміру встановленого ст.182 СК України. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити у рішенні суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний гарантований розмір, визначений у ст.182 СК України, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, при цьому, що відповідач погоджується сплачувати лише 500 гривень. Однак, судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, беруться до уваги наступні обставини.

В обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача відповідач посилається, на незадовільний стан здоров`я та скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого надано відповідні письмові докази.

Так, як вбачається із копії довідки медичного центру «Альтамедика» від 23.10.2019 року, ортопедом травматологом обстеженням встановлено ОСОБА_2 попередній діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта, вертеброгення лівобічна радикуолопатія, вили дисків, лікування обмеження фізнавантаження (корсет на поперековий відділ).

Згідно копії консультативного висновку лікаря кардіолога клінічної лікарні ім.. М.І. Пирогова від 13.05.2017 діагноз ОСОБА_2 : міокардіофіброз частих шлуночкових ЕС, гіпертонічна хвороба І ст.

Із довідки, виданої 03.09.2021 року ТОВ «Солодка мрія Вінниця» вбачається, що відповідач працює у вказаному товаристві на постійній основі електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування, за що отримує заробітну плату, зокрема: у січні 2021 року виплачено 800 грн. 77 коп.; у лютому квітні 2021 року по 5071 грн. 50 коп. кожного місяця; у травні червні 2021 року по 5120 грн. 84 коп. кожного місяця; у липні 2021 року 5159 грн. 22 коп.

З врахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку про стягнення із відповідача аліментів для утримання повнолітньої доньки в розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Частиною1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки, позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір, ставка якого діяла станом на час звернення з позовом до суду, тобто, в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, ст., ст.182, 183, 191, 199, 200 СК України та керуючись ст., ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, - у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 17.05.2021 року і до 26.06.2023 року, тобто до припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі - Тульчинському фаховому коледжі культури Управлінні культур і мистецтв Вінницької облдержадміністрації, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років у випадку навчання. У разі припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на її утримання припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, від сплати якого при зверненні із позовом звільнено позивача ОСОБА_1 , у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, - допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк