Справа № 342/309/21
Провадження № 2/342/382/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, співвідповідача КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та посаді, стягнення з 03.02.2021 середнього заробітку згідно ст.117 КЗпП,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просила: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення № 149 від 02.02.2021 стосовно ОСОБА_1 , соціального робітника, у зв`язку з ліквідацією Городенківського центру надання соціальних послуг структурного відокремленого підрозділу зі статусом юридичної особи колишньої Городенківської районної державної адміністрації, яку з 16.12.2020 реорганізовано шляхом приєднання до Коломийської райдержадміністрації; поновити ОСОБА_1 на службі і посаді в системі Городенківської міської ради; стягнути з Городенківської міської ради в її користь заборговані кошти при звільненні, а також з дати 03.02.2021 середній заробіток (ст.117 КЗпП); судове рішення звернути до негайного виконання. Також, позивачка в позовній заяві подала клопотання про поновлення строку на подачу позову, бо пропущений з поважних підстав - віднесення зокрема м. Городенка до зони з червоним рівнем небезпеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка ОСОБА_1 , соціальний робітник, незаконно звільнена, що підтверджується Наказом про звільнення № 149 від 02.02.2021 та довідкою № 67 від 02.02.2021 про заборгованість на момент звільнення на 13 147 грн. Загальні підстави звільнення працівників визначені КЗпП України, який до дрібниць приведено до приписів Конвенції міжнародної організації праці № 158 "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця", ратифікованої Україною 04.02.1994. Позивачка посилається на ч.42 КЗпП України, ЗУ «Про вищу освіту». Зазначає, що приписами частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України обумовлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Якщо вивільнення є масовим, відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. За змістом статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до частин другої та третьої статті 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов`язаних з вивільненням працівників. Також, суди не втручаються та не можуть втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), не підмінюють її і не перебирають на себе повноваження, надані Законом, але, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 9901/986/18, дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо: відносно правильними (законними), проте наявність дискреційних повноважень у суб`єкта владних повноважень не означає, що він як орган державної влади чи місцевого самоврядування не повинен дотримуватись встановленого на законодавчому рівні механізму, тобто правової процедури здійснення його повноважень, також його рішення повинні відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності. В даному випадку пріоритет є за положеннями Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», ратифікованої Україною 04.02.1994 р, на яких ґрунтуються положення КЗпП (з цього й випливає, що переведення працівника має здійснюватися на рівнозначну посаду тій, що ліквідовується, чи на іншу роботу без будь-яких додаткових конкурсних умов з відкриттям працівнику, якого звільнюється, усіх наявних вакансій), тобто звільнення працівника не може суперечити положенням Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», ратифікованої Україною 04.02.1994 р., якими визначено, що коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він: а) своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може торкнутися, та строк, протягом якого їх буде проведено, а тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції є обов`язком роботодавця, який і лежить на роботодавцеві. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року і практику розгляду судами трудових спорів визначено, що розглядаючи трудові спори пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дії у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. В правовій позиції постанови від 01.04.2015 року у справі 6-40цс15, Верховного Суду України наголошено, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавця є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Аналогічна позиція викладена і у Постанові ВСУ від 18.10.2017 р. у справі № 6-1723цс 17. Верховна Рада України Постановою «Про утворення та ліквідацію районів (Відомості Верховної Ради України (ВВР). 2020, № 33, ст.235) вирішила утворити в Івано-Франківській області: Коломийський район (з адміністративним центром у місті Коломия) у складі територій Гвіздецької селищної. Городенківської міської, Заболотівської селищної. Коломийської міської, Коршівської сільської, Матеївецької сільської, Нижньовербізької сільської, Отинійської селищної, Печеніжинської селищної, Підгайчиківської сільської, П`ядицької сільської, Снятинської міської, Чернелицької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, ліквідувати: у Івано-Франківській області: Богородчанський. Верховинський, Галицький. Городенківський. Долинський, Калуський, Коломийський, Косівський, Надвірнянський, Рогатинський, Рожнятівський, Снятинський, Тисменицький, Тлумацький райони. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій в Додатку І вказано, що до Коломийської райдержадміністрації шляхом приєднання реорганізуються Городенківська райдержадміністрація і Снятинська райдержадміністрація, а також під управління Коломийської райдержадміністрації передається частина території колишніх Косівського та Надвірнянського районів, що ліквідовуються. Згідно з пунктом 5 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. .№1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» - Головам комісій з реорганізації районних державних адміністрацій зобов`язано забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з утворенням та реорганізацією районних державних адміністрацій внаслідок утворення та ліквідації районів, зокрема виконання планів вивільнення працівників районних державних адміністрацій, що припиняються. Що не значить, що в питаннях позивача, не слід було дотримуватися загальних засад законодавства про працю, в т.ч. положень Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», ратифікованої Україною 04.02.1994 р. згідно якої, якщо Городенківська міська рада планувала припинення трудових відносин з усім штатом Городенківського центру надання соціальних послуг, в т.ч. і з позивачем з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, вона не була зобов`язана своєчасно надати відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може торкнутися, та строк, протягом якого їх буде проведено. Однак, як вбачається вимог Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» Городенківська міська рада, яка на даний час виконує ті ж функції держави, що виконувались Городенківським центром надання соціальних послуг не дотрималася узагалі. Тобто належним правонаступником Городенківського центру надання соціальних послуг в такому разі і є Городенківська міська рада. Так, в розпорядженнях Голови Коломийської районної державної адміністрації, він же голова комісії з реорганізації Городенківської, Снятинської районних державних адміністрацій шляхом їх приєднання до Коломийської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 зазначено, що юридичні особи публічного права припиняти шляхом ліквідації, при цьому ним зазначено, що він лише керується при здійсненні названого ст.ст. 5, 25. 47 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», постанов Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1321 Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються. Розпорядженням обласної державної адміністрації від 04.01.2021 року №2 «Про утворення комісій з реорганізації районних державних адміністрацій», немає й слова про дотримання загальних норм права в сфері трудових відносин. В п. 3.2. цього розпорядження міститься лише загальна вказівка про Проведення необхідної роботи з попередження працівників про можливе наступне вивільнення їх у зв`язку з припиненням шляхом ліквідації, згідно з вимогами чинного законодавства, що не може суперечити змісту Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця». Позивачка зазначає, що усупереч положенням даної Конвенції вона звільнена 02.02.2021. З організації так званої ліквідації/реорганізації Городенківської РДА, що фактично полягала в передачі її функцій Коломийській РДА, не вбачається, щоб була ліквідація чи реорганізація бо встановлюється, що цього не було, адже ліквідація, реорганізація, скорочення чисельності або штату працівників стосуються саме підприємств, установ, організацій юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів, в т.ч. не стосується виконання функцій держави, бо, держава, передаючи свої функції іншому суб`єкту владних повноважень, їх ліквідовує чи реорганізовує, а оптимізовує, в той же час обидві РДА об`єдналися в спосіб приєднання до Коломийської РДА Городенківської РДА з усією інфраструктурою та відокремленими підрозділами, в т.ч. і тими, що мали чи не мали статус юридичної особи, тому в конкретному випадку відбулася оптимізація, а не ліквідація чи реорганізація. Таким чином позивачка вважає, і як вбачається, й довела, що звільнення зі служби було незаконним, при тому усьому, не відповідало положенням Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» ратифікованої Україною 04.02.1994р.

Городенківською міською радою подано до суду відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач зазначив, що з наведеними позивачем, у позовній заяві , обставинами та правовими підставами позову не погоджуються. Позивач звертається до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, який виданий Городенківським центром надання соціальних послуг. підставою для видачі такого наказу було Розпорядження Городенківської РДА № 229 від 30.11.2020 "Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - Городенківського центру надання соціальних послуг". ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з Городенківською міською радою, яка не нараховувала та не виплачувала заробітну плату позивачу. Відповідно п.1 Розпорядження КМУ від 16.12.2020 № 1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" відбулася реорганізація районних державних адміністрацій районів, ліквідованих зазначеною постановою, шляхом їх приєднання до районних державних адміністрацій, утворених згідно з абз. 3 цього пункту. Зокрема, відбулася реорганізація Городенківської РДА, яка є засновником Городенківського центру надання соціальних послуг. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. тобто, зазначені права та обов`язки переходять до реорганізованої установи. Городенківська міська рада не є правонаступником Городенківського центру надання соціальних послуг. Розірвання трудових відносин, які мали місце між позивачем ОСОБА_1 та юридичною особою, що прийняла рішення про її звільнення, а саме Городенківським центром надання соціальних послуг не дає підстав для пред`явлення позову до Городенківської міської ради, яка не вчиняла ніяких дій щодо розірвання трудових відносин з позивачем та є неналежним відповідачем. Городенківська міська рада позов не визнає оскільки є неналежним відповідачем у даній справі.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Городенківської міської ради в частині стягнення заборгованої заробітної плати, невиплаченої при звільненні - залишено без розгляду. (а.с.33-34).

12.07.2021 відповідачем подано до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначили, що 01.07.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МЮ України внесено запис про припинення юридичної особи - Городенківського центру надання соціальних послуг. Тобто, таку особу остаточно ліквідовано. Просять суд врахувати факт остаточної ліквідації юридичної особи Центру надання соціальних послуг Городенківської районної державної адміністрації з яким фактично і перебувала позивачка у трудових відносинах, і який прийняв безпосередньо рішення про її звільнення.

24.05.2021 від ОСОБА_3 поступила заява, яка сформована в системі "Електронний суд" в якій ОСОБА_3 , як представник позивачки, просив суд залучити до участі у справі співвідповідача з формальних підстав Городенківський центр надання соціальних послуг, в якому працювала позивачка і з якого протиправно була звільнена. Однак, дана заява судом не розглядалася у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надав суду документ. який підтверджує його повноваження як представника позивачки.

Позивачка ОСОБА_1 09.08.2021, через канцелярію суду, подала заяву в якій просила залучити у справу - КЗ " Центр надання соціальних послуг" Городенківської міської ради , якому перейшли функції ліквідованого центру соціального обслуговування та в подальшому розглядати та розглянути справу без її участі в судових засіданнях, позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року залучено до участі в справі як співвідповідача Комунальний заклад "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради.

13.09.2021 до суду поступив відзив на позовну заяву від КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради. В поданому відзиві зазначено, що з наведеними позивачем, у позовній заяві, обставинами та правовими підставами не погоджуються. дане підприємство створено на підставі Рішення сесії Городенківської міської ради від 18.12.2020 № 34-2/2020 "Про створення Комунального підприємства "Центр соціального обслуговування "Городенківської міської ради" з метою забезпечення реалізації прав громадян на соціальний захист. У інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МЮ України на час подання позовної заяви було зазначено, що Городенківський центр надання соціальних послуг перебував у стані припинення з 02.12.2020 в результаті його ліквідації. Як вбачається з матеріалів справи засновником ліквідованого Городенківського центру надання соціальних послуг була Городенківська РДА. Головою РДА Лавасовим В.В. було винесено розпорядження № 229 від 30.11.2020 " Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - Городенківського центру надання соціальних послуг". Тобто, засновник прийняв рішення про ліквідацію підприємства і одночасне створення ліквідаційної комісії. після завершення ліквідаційної процедури 01.07.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МЮ України внесено запис про припинення юридичної особи - Городенківського центру надання соціальних послуг. Підстава: рішення щодо припинення. Тобто, таку юридичну особу остаточно ліквідовано. Власником юридичної особи, яка припинена у встановленому законом порядку без правонаступників є засновник цієї юридичної особи, який несе відповідальність перед незаконно звільненою особою. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі 344/7932/16-ц. Отже, в даній справі засновником Городенківського центру надання соціальних послуг була Городенківська РДА, яка і повинна нести відповідальність за порушення процедури звільнення відповідних працівників. Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МЮ України - Городенківська РДА перебуває в стані припинення. Голова комісії з припинення Глушков Л.О. Відповідно до постанови КМУ № 1321 від 16.12.2020 "Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій , а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються" Городенківська РДА перебуває в стані припинення в результаті реорганізації шляхом приєднання до Коломийської районної державної адміністрації. Отже, на виконання вимог вищезазначених нормативних документів прийнятих КМУ та ВРУ відбулася реорганізація Городенківської РДА шляхом приєднання до Коломийської РДА. Відповідно до якої Коломийська РДА стає правонаступником всіх прав та обов`язків Городенківської РДА, яка в свою чергу є засновником ліквідованого Центру надання соціальних послуг Городенківської РДА. Щодо майна ліквідованої установи, то рішенням сесії Коломийської районної ради від 07.04.2021 № 82-ІV21 " Про надання згоди на передачу (основних засобів, обладнання та інших матеріальних цінностей) у комунальну власність Городенківської міської ради територіальної громади" надано згоду на передачу вказаного майна, що перебувало на балансі Городенківського центру надання соціальних послуг в комунальну власність Городенківської міської ради. Рішенням сесії Городенківської міської ради від 20.04.2021 № 365-6/2021 "Про прийняття у спільну комунальну власність Городенківської територіальної громади майна, що обліковується на балансі Городенківського центру надання соціальних послуг" Городенківською міською радою прийнято у спільну комунальну власність Городенківської територіальної громади. Рішенням сесії Городенківської міської ради від 20.04.2021 № 374-6/2021 "Про передачу в оперативне управління КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради та взяття на баланс основних засобів, обладнання та інших матеріальних цінностей Городенківської міської ради" вказане майно передано КЗ "Центр соціального обслуговування". Отже, Городенківський центр надання соціальних послуг не був власником, а тільки користувачем майна, що належало Коломийській районній раді. Городенківська міська рада прийняла майно, яке перебувало на балансі ліквідаційної установи на підставі рішення Коломийської районної ради (власника цього майна), що уповноважений ним розпоряджатися. Передача вказаного майна відбулася з підстав винесеного рішення компетентного органу, а саме власника майна та положень чинного законодавства, а не з підстав правонаступництва. правонаступництво не може мати місце по відношенню до майна, яке не було у власності ліквідованої установи. КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради не може відповідати перед працівниками, які не були з ним у трудових відносинах. На час проведення розрахунку з колишніми працівниками Городенківського територіального центру надання соціальних послуг КЗ "Центр соціального обслуговування" жодним чином не перебував у юридичних правовідносинах з звільненими працівниками. Просять суд відмовити у позові до неналежного співвідповідача.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивачка в поданій до суду заяві 09.08.2021 просить про розгляд справи без її участі. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяви про розгляд справи без участі їх представника, позов не визнають.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів сторін, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Тобто, на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки.

Стаття 233 КЗпП України визначає день, з якого слід обчислювати строк для звернення до суду з позовом про захист права. Повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, зазначена норма статті конкретизує це правило стосовно до випадку звільнення працівника. В цьому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Наказ № 149 "Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із ліквідацією організації" виданий Городенківським центром надання соціальних послуг 02.02.2021. Позивачка ОСОБА_1 ознайомилася із даним наказом та отримала його копію 02.02.2021, про що свідчить її підпис на копії даного наказу, який позивачка подала до поданого нею цивільного позову. З позовною заявою позивачка звернулася до Городенківського районного суду 22 березня 2021 року.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як на підставу поновлення строку на подачу позову позивачка зазначає, що нею пропущено строк подачі позову у зв`язку з віднесенням зокрема м. Городенка до зони з червоним рівнем небезпеки.

Приймаючи вищенаведене, суд вважає, що позивачці слід поновити строк на подачу даного позову.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, що позивач ОСОБА_1 працювала в Городенківському центрі надання соціальних послуг соціальним робітником відділення соціальних послуг за місцем проживання. ЇЇ було звільнено з роботи згідно наказу №149 від 02.02.2021 року.

Позивачці було виплачено заборгованість по зарплаті, відпускних та вихідній допомозі, у зв`язку із чим нею було 12.05.2021 подано заяву про залишення позову в цій частині без розгляду.

На даний час Городенківському центрі надання соціальних послуг припинено, що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (наділі Реєстр) від 01.07.2021. Інформації чи є хтось правонаступником цієї організації до суду не надходило. У витягу з Реєстру зазначено, що вимоги кредиторів розглядались до 02.02.2021.

Статтею 59 ГК України передбачено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Відповідно до статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Ліквідація Городенківського центру надання соціальних послуг здійснювалась ліквідаційною комісією, яка була створена розпорядженням голови Городенківської РДА від 30.11.2020.

Порядок і строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторам визначається Законом.

З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження щодо управління Городенківського центру надання соціальних послуг ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс.

Судом встановлено, що при звільненні позивача була заборгованість по заробітній платі та інших виплатах, яка була виплачена позивачу, у зв`язку із чим відповідач відмовилась від позовних вимог в цій частині, що було прийнято судом.

Будь-яких доказів про перебування у трудових відносинах з іншою організацією, окрім Городенківського центру надання соціальних послуг, позивачем не надано.

Відповідачі Городенківська міська рада та комунальний заклад «Центр соціального обслуговування» Городенківської міської ради не є правонаступниками ліквідованого Городенківського центру надання соціальних послуг, тобто організації в котрій працювала позивач на момент звільнення з роботи. Що підтверджується даними в Реєстрі, де відсутня інформація про правонаступництво ліквідованого Городенківського центру надання соціальних послуг, як і відсутня така інформація в будь-яких інших поясненнях наданих учасниками справи.

Судом, в свою чергу відзначається, що частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення №149 від 02.02.2021, поновити її на службі і посаді в системі Городенківської міської ради, стягнути з відповідача Городенківської міської ради середнього заробітку з 03.02.2021.

Між позивачем та відповідачами - Городенківською міською радою та комунальним закладом «Центром соціального обслуговування» Городенківської міської ради не існує та не існувало будь-яких зобов`язань у сфері трудових відносин, крім того, позивач та ці відповідачі не перебували у жодних трудових відносинах, тобто, вони не були роботодавцем, з яким позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах, та ними не виносилось будь-яких наказів з приводу прийняття на роботу чи звільнення позивачки з роботи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Позивач у цій справі клопотань про заміну відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як належного співвідповідача, крім тих які були розглянуті судом за клопотаннями позивачки, не заявляла.

З огляду на викладене вище та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та підстав позову, враховуючи фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та на предмет їх належності, суд приходить до висновку про відсутність передбачених Законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів Городенківської міської ради та комунального закладу «Центру соціального обслуговування» Городенківської міської ради, які не є належними відповідачами по справі, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи позивача ОСОБА_1 не дають підстав суду для висновку про наявність підстав для задоволення її позовних вимог до відповідачів Городенківської міської ради та комунального закладу Центру соціального обслуговування Городенківської міської ради з приводу визнання незаконним та скасувати наказу про звільнення №149 від 02.02.2021, поновлення її на службі і посаді в системі Городенківської міської ради, стягнення з відповідача Городенківської міської ради середнього заробітку з 03.02.2021, тому її позов слід залишити без задоволення.

Питання судових витрат вирішується згідно вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за захистом трудових прав.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, співвідповідача КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та посаді, стягнення з 03.02.2021 середнього заробітку згідно ст.117 КЗпП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місцезнаходження відповідача Городенківської міської ради - вул. Шевченка,77 м. Городенка Коломийського району (колишнього Городенківського району), Івано-Франківської області.

Місцезнаходження співвідповідача КЗ "Центр соціального обслуговування" Городенківської міської ради - вул. Незалежності,17 с. Тишківці Коломийського району (колишнього Городенківського району) Івано-Франківської області.

Суддя: Роман ГАЙДИЧ