Справа № 209/365/21
Провадження № 2-з/209/105/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Замкова Я.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Шипіленко Романа Олександровича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення заборгованості.

15.09.2021 року представником позивача по справі ОСОБА_1 адвокатом Шипіленко Р.О. подано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, що передана судді Замковій Я.В., в якій позивач просить заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири належній на праві власності ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 39/150 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць за адресою АДРЕСА_2 ; заборонити будь-яким особам здійснювати дії по відчуженню, передачу в користування, оренду, лізинг тощо, в тому числі шляхом укладення правочинів, стосовно належного ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві власності транспортного засобу марки BMW, модель XI, рік випуску 2019, дата державної реєстрації за особою 2020-05-15, об`єм двигуна 1995.

На обґрунтування своєї заяви, представник позивача вказує на те, що після відкриття провадження у справі відповідачкою ОСОБА_3 не полишаються спроби відчужити належні їй на праві власності активи, зокрема, квартиру, паркінг та транспортний засіб, для позбавлення позивача можливості отримати належне виконання рішення суду. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 та 39/150 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць за адресою АДРЕСА_2 . Згідно витягу від 14.09.2021 року з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель XI, рік випуску 2019, дата державної реєстрації за особою 2020-05-15, об`єм двигуна 1995.

За наявними у позивача даними відповідачка звернулась до служби у справах дітей Кам`янської міської ради для отримання дозволу на зміну місця реєстрації неповнолітніх дітей, зареєстрованих у вказаній квартирі, з метою продажу квартири, оскільки за її словами платежі за комунальними послугами становить для неї значний тягар. Спроби відчуження стосуються і паркінгу. Крім цього, відповідачка активно шукає та пропонує для продажу свій автомобіль, який за її словами також надто коштовний для утримання нею самостійно. Представник позивача вважає, що вищевказані дії відповідача ОСОБА_3 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту та заборону вчиняти певні дії. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Проте, як видно з матеріалів справи, заява позивача про забезпечення позову не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Зі змісту заяви про забезпечення позову також вбачається, що заява не має обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме таких видів забезпечення позову, як заборони вчиняти певні дії, а має лише посилання щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, без належного обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення саме таким шляхом, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможні такі заходи забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Так, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що представником позивача не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування, а також не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Шипіленко Романа Олександровича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В. Замкова