Ухвала

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 760/10469/20

провадження № 61-5975св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бора», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп»,

третя особа - Київська міська рада,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року

в складі судді Усатової І. А. та постанову Київського апеляційного суду від

04 березня 2021 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Махлай Л. Д., Немировської О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бора» (далі - ТОВ «Бора»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайтона груп»

(далі - ТОВ «Дайтона груп»), третя особа - Київська міська рада, про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що без будь-яких законних підстав і повноважень, за відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки - Київської міської ради, Київський міський голова Черновецький Л. M. самовільно і одноосібно 17 січня 2012 року уклав із ТОВ «Бора» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :72:2013:0038 площею 27 873,00 кв. м строком на 10 років, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М. 17 січня 2012 року за № 24.

Позивачі вказували, що зазначений договір оренди земельної ділянки, укладений з метою незаконного використання об`єкта права власності Українського народу - землі як основного національного багатства, що перебуває під особливою охороною держави, є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок.

06 червня 2018 року між ТОВ «Бора» та ТОВ «Дайтона груп» укладено договір суборенди вказаної земельної до 16 січня 2022 року для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом. 13 серпня 2018 року між ТОВ «Бора» та ТОВ «Дайтона груп» укладено договір про внесення змін до договору суборенди земельної ділянки

Наголошували, що оскаржуваний договір суборенди земельної ділянки укладений безпідставно, оскільки нікчемний договір оренди земельної ділянки, укладений між Київським міським головою Черновецьким Л. М. і ТОВ «Бора», не може бути підставою для виникнення будь-яких прав та обов`язків. Договір суборенди може укладатись на підставі дійсного договору оренди і є похідним від нього.

Позивачі зазначали, що вказаний договір суборенди земельної ділянки, укладений на підставі нікчемного правочину, проте є підставою для будівництва ТОВ «Дайтона груп» житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом на вул. Миколи Амосова у м. Києві, зокрема, на узвозі Протасів Яр - зоні охоронюваного ландшафту. Це матиме наслідком знищення пам`ятки культурної спадщини та спотворення у цьому місці історичного ареалу міста Києва, а позивачі втратять можливість реалізації своїх культурно-естетичних потреб. Таким чином, оскаржуваний договір суборенди земельної ділянки безпосередньо порушує права та охоронювані законом інтереси позивачів. Крім того, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом зі своїми сім`ями проживають за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно, тобто в безпосередній близькості до земельної ділянки, яка передана в суборенду та є зоною охоронюваного ландшафту.

З огляду на викладене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :72:213:0038, площею 27 873,00 кв. м строком до 16 січня 2022 року для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу з готелем та паркінгом, укладений 06 червня 2018 року між ТОВ «Бора» та ТОВ «Дайтона груп» (із змінами, внесеними договором від 13 серпня 2018 року).

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 травня

2020 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

У вересні 2020 року представник ТОВ «Дайтона груп» подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що цей спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, провадження у справі закрито.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що цей спір належить до юрисдикції господарського суду, враховуючи обґрунтування позову щодо визнання недійсним саме договору суборенди земельної ділянки від 06 червня 2018 року як похідного від договору оренди; юридичний статус суб`єктів (сторін) договору суборенди земельної ділянки від 06 червня 2018 року; господарські відносини між сторонами договору суборенди земельної ділянки від 06 червня 2018 року; норми ГПК України та усталену судову практику.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вказав, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Спірна земельна ділянка була передана в оренду Київською міською радою

ТОВ «Бора», яке в свою чергу уклало договір суборенди земельної ділянки з ТОВ «Дайтона Груп» для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісно-торговельного комплексу. Таким чином, на переконання апеляційного суду, оскільки спір у цій справі виник щодо правочину (договору суборенди)

у господарській діяльності, сторонами якого є юридичні особи, то в даному випадку склад учасників справи - сторін у справі (позивач фізична особа або фізична особа-підприємець) не має вирішального значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду цієї справи.

Аргументи учасників справи

У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, враховуючи положення статті 20 ГПК України, дійшли помилкового висновку щодо підсудності цього спору господарському суду. Позивачі є фізичними особами та не мають статус підприємців. Між позивачами та відповідачами не існує жодних договірних правовідносин.

Представник позивачів наголошувала, що спір у цій справі дійсно виник у зв`язку із господарською діяльністю ТОВ «Бора» і ТОВ «Дайтона груп», проте між позивачами, із однієї сторони, та відповідачами, з іншої сторони, відсутні будь-які договірні зобов`язання.

Реалізація відповідачами прав та обов`язків, які виникли на підставі оскаржуваного договору суборенди земельної ділянки, має наслідком порушення особистих немайнових прав позивачів. Тобто, у цій справі позивачі (фізичні особи), які не підприємцями, не мають жодних договірних правовідносин за оскаржуваним договором суборенди земельної ділянки

(і взагалі із відповідачами), оскаржують договір суборенди, що укладений між юридичними особами.

Посилання судів попередніх інстанцій на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18,

є помилковими, оскільки такі висновки не є релевантними для вирішення цієї справи.

Право на оскарження договору суборенди земельної ділянки, який порушує права позивачів, передбачено частиною першою статті 4 ЦПК України. Норми ГПК України такого права не містять, у зв`язку із чим Господарський суд міста Києва відмовив позивачам у відкритті провадження за аналогічним позовом. Таким чином, на переконання представника позивачів, спір про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, який укладено між двома юридичними особами, не підсудний господарському суду, якщо позивачем виступає фізична особа, яка не є підприємцем. Враховуючи те, що справа не може розглядатись в порядку господарського судочинства, вона підсудна місцевому загальному суду.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції;

2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржують судові рішення з підстав порушення правил юрисдикції, вказуючи, що ця справа повинна розглядатись в порядку саме цивільного судочинства. Виключних випадків, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, не встановлено. За таких обставин, цю справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Аналіз відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 березня 2021 року у справі

№ 910/3616/21 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1

і ОСОБА_2 до ТОВ «Бора», ТОВ «Дайтона груп» про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, який також є предметом спору у цій справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 червня

2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 березня

2021 року - без змін.

У липні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оскаржили ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 березня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09 червня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, ухвалою цього ж суду від 14 липня 2021 року за їхньою касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

Зазначене свідчить про існування юрисдикційного конфлікту, що виник під час розгляду цієї справи.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати справу № 760/10469/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар М. М. Русинчук М. Ю. Тітов