Провадження № 22-ц/802/1065/21 Категорія: 66 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Ганжа М.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 31.05.2001 їй на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , у якій після укладення шлюбу 15.11.2003 зареєстрований відповідач.

Шлюб між сторонами розірвано 22.09.2011, у зв`язку із чим припинився статус відповідача, як члена її сім`ї.

На час реєстрації шлюбу відповідач набув право особистого сервітуту, що полягав у праві користування квартирою, який є тимчасовим в силу вимог ст.406 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 більше півтора року не проживає за місцем своєї реєстрації, участі в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг не приймає. Місце його проживання їй не відоме.

Ураховуючи наведене, просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4, 5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 31.05.2001 на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , у якій після укладення шлюбу 15.11.2003 зареєстрований відповідач, шлюб з яким розірвано 22.09.2011 (а.с.7, 12, 13).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 12.11.2019 відповідач ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає більше півтора року (а.с.8).

У порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України жодних належних, допустимих та достовірних доказів на спростування цієї обставини відповідач не подав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду і, як пояснив представник відповідача, такі докази відсутні.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ст.391 ЦК України, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 , подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді