Єдиний унікальний номер: 379/606/21
Провадження № 2/379/487/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 вересня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації. В обґрунтування позову зазначає, що він (позивач) є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку формально зареєстрована його невістка відповідачка ОСОБА_2 , проте ніколи там не проживала, не сплачувала комунальні платежі та не несла витрати по обслуговуванню зазначеного будинку. Оскільки в добровільному порядку відповідачка не бажає та не має можливості знятися з реєстраційного обліку в будинку, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , знявши її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 08.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 07.09.2021 /а.с.27-28/, яке, у зв`язку з неявкою відповідачки було відкладено до 21.09.2021.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства /а.с.34/. 07.09.2021 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.38/.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Таращанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства /а.с.33/. 16.07.2021 судом отримано заяву від третьої особи за підписом міського голови Кривошеєва М. про розгляд справи без їх участі; проти задоволення позовних вимог не заперечують /а.с.35-36/.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання двічі 07.09.2021 та 21.09.2021 - не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. В матеріалах справи містяться рекомендовані поштові відправлення суду з відмітками про їх повернення у зв`язку з відсутністю адресата - відповідачки за вказаною адресою, що згідно положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки /а.с.37,42/. Крім того, відповідачка ОСОБА_2 отримала SMS-повідомлення про її виклик в судове засідання на 07.09.2021 за номером мобільного телефону, вказаним у позові /а.с.32/.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 повідомлена про розгляд справи, призначений на 21 вересня 2021 року, належно і завчасно відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від відповідачки до суду не надходив.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_2 двічі не з`явилась в судове засідання, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надавши відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи і ухвалення рішення при заочному розгляді справи проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданим 04.02.2006 виконавчим комітетом Таращанської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Таращанської міської ради № 115 від 15.12.2006 /а.с.7/, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СБУ № 738960, виданим 04.02.2006 Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації /а.с.8/.

Відповідно до витягу № 1994 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 01.07.2021 провідним спеціалістом Таращанської міської ради ОСОБА_3 , до складу зареєстрованих осіб в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , входить, зокрема, ОСОБА_2 ; дата реєстрації 18.12.2020 по теперішній час /а.с.12/.

Актом про реєстрацію і проживання в м. Тараща громадян № б/н від 29.06.2021, складеного депутатом Таращанської міської ради VIIІ скликання ОСОБА_4 в присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено той факт, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживає /а.с.13/.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають норми прямої дії Конституції України та відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вбачається, що під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 447/455/17) виснувала, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Водночас, припинення права користування відповідача спірним житлом має відповідати пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даному аспекті суд враховує те, що відповідачка не проживає у спірному житлі та ніколи не проживала, має інше місце проживання. Доказів того, що відповідачка має потребу у спірному житлі, суду не надано і матеріали справи відповідних даних не містять.

Разом із тим, судом встановлено порушення права позивача як у контексті статті 8 Конвенції, так і як власника житлового приміщення, що гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідачки, а відтак, правові підстави користування чужим майном у відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного наданого суду доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеними посилання позивача на те, що відповідачка ОСОБА_2 не мешкає у належному позивачу на праві приватної власності житловому приміщенні без поважних причин, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відповідачки такою, яка втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, суд звертає увагу на те, що за положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 вказаного Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

З огляду на наведене, суд висновує, що вимога позивача про зняття відповідачки з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути задоволена судом, оскільки рішення суду про визнання відповідача таким, який втратив право користування цим житловим приміщенням, є самостійною підставою, що передбачена Законом, для зняття відповідачки з реєстраційного обліку.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач відповідно до положень п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, що підтверджено копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії І серії НОМЕР_2 /а.с.14/, - згідно ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 15, 317, 319, 321, 391, 401, 402, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, яка втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.02.2010, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.09.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко