ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 643/9920/20

провадження № 22-ц/818/1661/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Сабельніка Б.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Горбунової Я.М..,

УСТАНОВИВ :

У червні 2020 року ОСОБА_1 до суду з позовом про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову , зазначила, що її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька вона у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, через розповсюдження у світі пандемії на захворювання COVID-19 і введення карантину, а також внаслідок наявності у неї ряду тяжких невиліковних захворювань: розсіяного склерозу церебро - спинальної форми, стадії важкого тривалого загострення з тетрапарезом із акцентом у ногах з порушенням акту ходи, мозочковим, астенічним синдромами, частковою атрофією зорових нервів, окоруховими порушеннями, з приводу яких вона систематично проходить лікування і їй встановлена 3 група інвалідності. З огляду на наявні у неї тяжкі захворювання, обмеження руху транспорту у зв`язку із карантином, вона не мала можливості вільно пересуватися по місту та не змогла своєчасно прибути до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини, що є на її думку поважною причиною пропуску строку. Крім того, зазначила, що роботу нотаріусів було поновлено лише з 04.05.2020, що також робило неможливим подання нею заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того факту, що вона не могла з об`єктивних причин звернутися на протязі цього строку до нотаріуса і що у неї були непереборні перешкоди та істотні труднощі, які позбавили її можливості подати таку заяву. Судом встановлено та не заперечується позивачем, що на період з 08.11.2019 до травня 2020 року, позивач працювала в супермаркеті «Сільпо», у тому числі під час дії карантину з 12.03.2020 і до вересня 2020 року, отже позивач мала змогу пересування містом. Щодо інших причин, на які посилається позивач, суд зазначає, що відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 р., було передбачено обмеження в русі транспорту та перевезення пасажирів, але ці заборонювальні обмеження не виключали повністю рух громадського транспорту, яким можна було при нагоді скористатися позивачу. Крім того, суд зазначає, що позивач не була позбавлена можливості надіслати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, та робота нотаріусів не припинялась, оскільки відповідно до листа Міністерства юстиції України № 1534/19.5/32-20 від 17.03.2020 р. «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» на період дії карантину в усіх державних конторах доцільно обмежено прийом громадян, зокрема, не допускалося скупчення людей у приміщенні контори, однак прийом громадян здійснювався виключено для вчинення невідкладних нотаріальних дій, пов`язаних з можливим пропуском передбачених законодавством строків, а також порушення прав громадян, за попереднім записом в телефонному режимі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове , яким задовольнити її позов.

Зазначає, що позивачем надано всю необхідну медичну документацію стосовно її стану здоров`я. Зауважує, що такі тяжкі захворювання нервової системи безумовно впливають на її психічне сприйняття подій, що відбуваються навколо неї, і тому вона відчувала велику занепокоєність щодо подальшого стану свого здоров`я, боялась зайвий раз вийти з дому. Змушена була ходити на роботу, раз в кілька днів, де її було повністю забезпечено індивідуальними захистами від інфекційних хвороб. Вона дійсно працює касиром в магазині «Сільпо», навпроти свого місця мешкання, тому для виходу на роботу їй не потрібен був громадський транспорт. Крім того, як вбачається зі змін, внесених 04.05.2020 року до вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України , робота нотаріусів була офіційно поновлена саме з початку травня 2020 року. Посилається на відсутність юридичної освіти, досвіду в оформленні спадщини та свою впевненість, що карантин є обов`язковим для всіх, в тому числі і для державних, і для приватних нотаріусів. Також зазначає, що законодавцем навіть в Цивільно-процесуальний кодекс України були 30.03.2020 внесені зміни в Перехідні положення, де було продовжено процесуальні строки на подання позовів, апеляційних скарг, строку розгляду справ та тощо, на строк дії такого карантину, що свідчить про наявність у неї підстав для продовження строку для прийняття спадщини.

22.02.2021 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в якому він просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вказане судове рішення - без змін, посилаючись на безпідставність причин вказаних позивачкою підстав для скасування рішення суду. Апелянт посилається на те, що звернутися до нотаріальної контори їй заважав стан здоров`я , проте незважаючи на свої хвороби вона працювала під час карантину. Крім того біля її місця помешкання розташовано велика кількість нотаріальних контор. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про і спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку спадщини, похилий вік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши виділені з цивільної справи матеріали, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу належать залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено наступні обставини та правовідносини між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 09.11.2019 р. Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями ОСОБА_4 за законом є його дружина відповідач ОСОБА_2 та його дві дочки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 .

Заповітів ОСОБА_4 не складав, інших спадкоємців при розгляді справи не встановлено.

Відповідач ОСОБА_3 своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідач ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, бо своєчасно не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч. 3ст. 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини 3статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У дійсній справі, обґрунтовуючи пропуск необхідного строку для прийняття спадщини, позивач посилається на тяжкий стан здоров`я та загальну епідеміологічну ситуацію в країни, вважає, що нею надано всю необхідну медичну документацію стосовно наявності у неї важкого захворювання, зауважує, що таке захворювання нервової системи безумовно впливає на її психічне сприйняття подій, що відбуваються навколо неї.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що протягом законодавчо визначеного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, який тривав до 08.05.2020, навіть під час діючих карантинних заходів, позивач працювала в супермаркеті «Сільпо», тому поведінка ОСОБА_1 свідчить про усвідомлення останньої оточуючих обставин, та протирічить тезам, викладеним нею у позові.

Слід звернути увагу, що незгода сторони по справі із оцінкою доказів, які надав суд, не свідчить про порушення судом саме норм матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі, що рішення суду не обґрунтовано, а судом не досліджено поважності пропуску строку подачі заяви не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року справа № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи наведене, хворобливий стан позивача, епідеміологічна ситуація в країні не є беззаперечно поважними причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, які згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тому судова колегія вважає, що суд дав належну оцінку наданим позивачкою доказам та дійшов обґрунтованого висновку, що вони не є достатніми, тому що не доводять наявність об`єктивних, непереборних, та істотних труднощів для спадкоємця, які б перешкоджали ОСОБА_1 прийняти спадщину в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382 384 -ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді - О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук