Провадження № 2/679/305/2021
Справа № 679/520/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 09.12.2013 року він дав у борг відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1200 (одна тисяча двісті) доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути в термін до 31.12.2013 року, що підтверджується виданою ним розпискою. Разом з тим, відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання.

Позивач зазначив, що 15.07.2020 року відповідачем було переказано на його банківський рахунок суму коштів в розмірі 5025 (п`ять тисяч двадцять п`ять) гривень, що еквівалентно 185,13 доларів США за курсом НБУ. Однак, до даного часу відповідач залишок коштів не повернув. Добровільно відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, на усні вимоги щодо повернення боргу не реагує. Оскільки, відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, він зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми у розмірі 249,1 доларів США, за період з 09.12.2013 року по 31.12.2020 року

На підставі наведених обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 1014,87 доларів США боргу за договором позики від 09.12.2013 року, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 249,1 доларів США та понесені судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в сумі 2400 гривень та судовий збір 908 гривень.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.04.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`яти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Відповідачу, за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , надсилалися судова повістка про виклик до суду, ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою. Відповідач ОСОБА_3 отримав повістку про виклик до суду, ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, у визначені судом дату та час в судове засідання на розгляд справи не з`явився, своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав вимоги позову та просив його задовольнити та долучити до матеріалів справи оригінал розписки.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Розгляд даної справи розпочато 23.04.2021 року, отже протягом чотирьох місяців судом була надана можливість реалізації учасниками справи прав, передбачених ЦПК України. Від відповідача будь-яких заяв по суті на позов не надходило.

В той же час, в даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 223, 240 ЦПК України, відсутні.

З огляду на те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача у судові засідання, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної цивільного процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 09.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, на підтвердження даного договору відповідач написав розписку про отримання від позивача грошових коштів у сумі 1200 доларів США, натомість відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у строк до 31.12.2013 року.

Судом було досліджено оригінал розписки від 09.12.2013 року.

Однак, в зазначений у розписці термін ОСОБА_3 кошти позивачу не повернув.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України.

Поняття договору позики визначено ст.1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до положень ст.1047 ЦК Україниза договором позики, який був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковимабо безстроковим.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст.205 ЦК Українисторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання; відповідних правових наслідків.

Згідно із ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 02 липня 2014 року та 11 листопада 2015 року і в силу ст.ст.214, 360-7 ЦПК Україну вони мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору позики, а отже позовні вимоги про стягнення суми основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за договором позики у валюті, визначеній договором, а саме, 1014,87 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи той факт, що з моменту настання строку виконання грошового зобов`язання минув тривалий час, а відповідач продовжував користуватись отриманими у позику грошовими коштами, то позивач вважає за необхідним нарахувати 3% річних на суму боргу.

Розмір 3% річних від простроченої суми позики становлять: 1200 доларів США (сума боргу за договором позики) х 3% (річних) х 2386 днів (кількість днів затримки повернення боргу відповідачем з 09.12.2013 по 15.07.2020): 365 днів = 235 доларів США та 1014,87 доларів США (сума боргу за договором позики) х 3% (річних) х 169 днів (кількість днів затримки повернення боргу відповідачем з 15.07.2020 по 31.12.2020): 365 днів = 14,1 доларів США, а всього: 249,1 доларів США, що і підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивач є обґрунтованими, тому позовна заява підлягає задоволенню в межах заявлених у ній вимог.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 908 гривень судового збору, сума якого підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені на оплату правової допомоги адвоката Волкова С.В. в сумі 2400 гривень, що об`єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.524- 526, 530, 533, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст.ст.12, 13, 18, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 09.12.2013 року у розмірі 1014,87 доларів США та 3% річних від простроченої суми у розмірі 249,1 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2400 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу та 908 гивень судового збору, а всього 3308 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 02.09.2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк