1Справа № 335/9995/21 2/335/3143/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якій позивач просить встановити, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше гривненого еквівалента 150 доларів США на місяць, з виплатою не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повнолітня дитини. Стягнути судові витрати.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст.175,177 ЦПК України, що є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Відповідно до статті 175 Цивільного процесуального кодексу України п озовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

У порушення вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено адресу електронної пошти сторін, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 5ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135СК).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Також, у постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Висновок відповідної експертизи до позовної заяви долучено не було, як і не додано до матеріалів позову відповідного письмового клопотання про призначення експертизи. Суд звертає увагу, що ЦПК України не передбачає проведення експертизи за рахунок відповідача на підвердження його батьківства, як про те зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки саме сторона, у даному випадку - позивач, має довести відповідно до ст.12 ЦПК обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Понесені витрати на проведення експертизи відповідно ст. 141 ЦПК України покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно вимог ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частина 1 ст.135 СК України встановлює, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Виходячи з наведеного, позивачу необхідно надати повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька.

Звертається увага позивача на те, що в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п.7 Постанови Пленум Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Статтею 130СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128цього Кодексу.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання батьківства, позивачем, окрім свідоцтва про народження, не було додано до своєї позовної заяви доказів на підтвердження вчинення запису про народження дитини відповідно до ч.1ст.135 СК України, а також неконкретно зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, який позивач просить суд визначити у рішенні, зокрема, неконкретне визначено предмет спору, зокрема у позовній заяві назва «про визнання батьківства…», тоді як у прохальній частині позивач просить встановити, що відповідач є батьком дитини та у заяві зазначає про те, що «факт батьківства підтверджується...».

Також позивач посилається на норми ст. 53 КПШС України, однак норми КпШС України не застосовуються до правовідносин, які виникли після 01.01.2004 року, оскільки дитина народилася у 2014 році, походження дитини визначається згідно положень Сімейного Кодексу України ,який набрав чинності 01.01.2004року

Отже, позивачу пропонується визначитися із вимогами: чи він просить суд про визнання батьківства (ст.128 СК України) чи про встановлення факту батьківства (ст.130 СК України), з урахуванням вищенаведених роз`яснень, виклавши заявлені вимоги та зміст цих вимог в оновленій позовній заяві та надати повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька.

Не обгрунтована позивачем також вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше 150 доларів США на місяць, з урахуванням визначеного ст. 182 СК України мініміального розміру аліментів на дитину- не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, позивачем в порушення ч.4 ст.177 ЦПК України за вимогу про визнання батьківства не сплачений судовий збір.

Відповідно до п.п.2) п.1 ч.2ст.4Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви до суду фізичною особою за вимогами немайнового характеру повинен становити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подання заяви у справах позовного провадження немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року встановлено в сумі 2270 гривень.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 908гривень (2270х04) та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач, може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), вимоги до оформлення копій яких містяться в ст. 95 ЦПК України.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1). Письмові докази подають в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.3). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вимог ст. 95 ЦПК України, додані до позовної заяви фотокопії письмових доказів, не засвідчені позивачем належним чином.

Вказане позбавляє суд можливості вирішити питання щодо прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвал про залишення заяви без руху.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення, в тому числі шляхом надання оновленої позовної заяви та її копії для вручення учасникам справи та копії доданих до позовної заяви доказів, а також для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 908,00грн.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, залишити без руху, надавши позивачу строк тривалістю десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання оновленої позовної заяви та її копії для вручення учасникам справи та копії доданих до позовної заяви доказів, а також для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова