П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/13639/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталія Методіївна та Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області, про визнання права власності, визнання недійсними договорів, визнання протиправними та скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 листопада 2020 року, повний текст якої складено 27 листопада 2020 року, головуюча суддя Бенца К.К., -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2020 про залишення позову без розгляду як постановлену з порушенням судом норм процесуального права. Наводить у скарзі такі доводи.

24.11.2020 судове засідання не проводилося, повістку на таке засідання позивачка не отримувала, 23.11.2020 суддя до нарадчої кімнати для постановлення ухвал не видалялася.

Позивачку було невірно інформовано судом про час і місце розгляду справи, оскільки вона отримала смс-повідомлення (судову повістку) про судове засідання на 02.12.2020, тому 24.11.2020 взагалі не могла бути присутня в суді.

Ще у 2019 році позивачка подала заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності, за наявності для того можливості розглянути її клопотання, її явка в підготовче засідання не визнавалася обов`язковою, тому таке могло бути проведене без її участі, ніяких перешкод для цього не було.

Підготовче судове засідання не було проведено протягом близько двох років, відповідні процесуальні строки були порушені.

Крім того, окремі судові засідання не проводилися, відкладалися з різних причин (перебування судді в нарадчій кімнаті, у відпустці, неявка учасників процесу), на сайті суду також розміщувалися рекомендації утриматись від явки до суду через карантинні обмеження у зв`язку з поширенням інфекційного захворювання COVID-19, тому неявка позивачки в такі дні до суду не може ставитися їй у вину.

Сторона просить ухвалу скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

У відзиві на апеляцію відповідачка ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко А.О., вказує на її необґрунтованість , просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін. Зазначає, зокрема, що:

суд першої інстанції зважаючи на систематичні неявки належним чином повідомленої про розгляд справи позивачки в судові засідання залишив позов без розгляду з додержанням норм процесуального права, постановив ухвалу, передбачену ст. 200 ч. 2 ЦПК України;

приймаючи таке процесуальне рішення суд застосував спеціальні норми права, а саме, ст. 198 ч. 1, ст. 223 ч. 5 ЦПК України, згідно з якими підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу ІІІ ЦПК України;

судове засідання відбулося 23.11.2020 в режимі відеоконференції, після чого суд видалився до нарадчої кімнати, а судове рішення проголосив 24.11.2020;

розгляд судом клопотання позивачки за її відсутності цивільним процесуальним законом не передбачений, тому суд вірно виходив із того, що заява про розгляд справи за відсутності позивачки фактично від неї не надходила;

суд врахував вимоги цивільного процесуального закону щодо недопустимості зловживання учасниками справи процесуальними правами, врахував строк розгляду справи та дії позивачки, через які її заява вже неодноразово залишалася без розгляду;

недодержання судом процесуальних строків проведення підготовчого судового засідання за правильності вирішення процесуального питання по суті не є підставою для скасування ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки ОСОБА_4 адвоката Розмоша В.І., який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 212, ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

28.12.2016 ОСОБА_5 (на час постановлення оскаржуваної ухвали та апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 ) пред`явила до ОСОБА_2 позов про поділ майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 2-5 т. 1).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.01.2017 заяву було визнано неподаною та повернуто позивачці (а.с. 21 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2017 ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.01.2017 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання по відкриття провадження (а.с. 50-51 т. 1).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.04.2017 відкрито провадження в справі (а.с. 60 т. 1).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2017, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2017, позов було залишено без розгляду з підстави, передбаченої ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України (в редакції, що була чинною до 15.12.2017) (а.с. 110-111, 142-143 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2017 та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2017 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 174-175 т. 1).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.05.2018 після задоволення відводу попередньому судді прийнято справу до свого провадження, призначено судове засідання для розгляду справи (а.с. 230 т. 1).

Заявою про уточнення позовних вимог від 16.07.2018 позивачка пред`явила остаточні вимоги про визнання права власності, визнання недійсними договорів, визнання протиправними та скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію права власності до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів зазначила приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталію Методіївну та Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області (а.с. 8-19 т. 2).

В судовому засіданні 13.09.2018 суд зафіксував подання позивачкою заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 57-58 т. 2).

08.10.2018 до Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання позивачки про залучення до участі в справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як співвідповідачів, а приватного нотаріуса Ужгородського МНО Хребтань Н.М. і Виконком Ужгородської міської ради як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів (а.с. 63-64 т. 2).

09.10.2018 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі в справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с. 85 т. 2).

18.02.2019 змінився склад суду, справу було розподілено судді Бенці К.К., яка ухвалою від 04.03.2019 прийняла справу до провадження та призначила підготовче засідання на 19.04.2019 (а.с. 97, 100-101 т. 2).

19.04.2019 судове засідання не відбулося через перебування судді в нарадчій кімнаті в іншій справі (а.с. 109 т. 2).

03.07.2019 судове засідання не відбулося через участь судді в невідкладних слідчих діях (а.с. 113 т. 2).

30.09.2019 до суду надійшло клопотання позивачки про відкладення підготовчого судового засідання через перебування її у відрядженні, яким вона також повідомила, що у зв`язку з одруженням змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 116-118 т. 2).

02.10.2019 судове засідання було відкладене (а.с. 119-120 т. 2).

02.12.2019 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення підготовчого судового засідання через її погане самопочуття, водночас заявлені нею раніше клопотання про надання та витребування доказів, про поновлення строку звернення до суду, про залучення до участі в справі співвідповідачів і третіх осіб позивачка просила розглянути (а.с. 126-127 т. 2).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2019 залучено до участі в справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як співвідповідачів, приватного нотаріуса Ужгородського МНО Хребтань Н.М. і Виконком Ужгородської міської ради як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, у клопотанні представника відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі в справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відмовлено, підготовче судове засідання відкладено на 24.02.2020 (а.с. 129-131 т. 2).

Клопотанням від 24.02.2020 ОСОБА_1 просила відкласти судове засідання у зв`язку з її пологами та перебуванням у декретній відпустці та повідомила, що її інтереси представлятиме адвокат Коблик В.Ю., суду була надіслана копія листка непрацездатності (а.с. 56, 59, 61 т. 3).

24.02.2020 судове засідання не відбулося через перебування судді в нарадчій кімнаті в іншій справі (а.с. 57 т. 3).

27.03.2020 судове засідання не відбулося через карантинно-обмежувальні заходи (а.с. 66 т. 3).

Довідкою суду від 28.05.2020 зафіксовано, що в судове засідання учасники справи не з`явилися (а.с. 67 т. 3). Цій довідці передує оприлюднене на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду повідомлення від 17.03.2020 про припинення відправлення поштової кореспонденції через відсутність коштів на її оплату (а.с. 66 «а» т. 3).

09.06.2020 судове засідання не відбулося через перебування судді у відпустці (а.с. 80 т. 3).

Документами на а.с. 103-106 т. 3 підтверджується факт направлення судом 28.09.2020 рекомендованого поштового відправлення на ім`я ОСОБА_5 , яке згідно з даними відстеження на офіційному веб-сайті «Укрпошти» було вручене адресату 19.10.2020. Водночас даних про характер цієї кореспонденції немає.

У судовому засіданні 23.11.2020 позивачка участі не брала (а.с. 111-112 т. 3). У справі немає доказів про час, коли була визначена дата вказаного судового засідання, та коли воно було призначене, а також доказів повідомлення позивачки про це судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2020, проголошенню цього дня, позов залишено без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України (а.с. 114-118 т. 3).

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася повторно, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надходили, причини повторної неявки позивача, належно повідомленого про розгляд справи, врахуванню не підлягають, позивачка зловживала своїми процесуальними правами, що призвело до затягування розгляду справи, тоді як доступ до суду не є абсолютним, оскільки підлягає розумним, встановленим законом обмеженням, які повинні запобігати безладному руху справи. На підтвердження своєї позиції суд послався, серед іншого, на висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 21.09.2021 у справі № 658/1141/18.

Із таким судовим рішенням погодитись не можна.

Стаття 223 ЦПК України встановлює правила, за якими, зокрема:

неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1);

суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні, зокрема, з таких підстав:

неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (ч. 2 п. 1);

перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч. 2 п. 2);

якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення (ч. 2 п. 5);

якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою (ч. 3);

у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4);

у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5);

у разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або відзиву відповідно (ч. 7);

у разі відкладення розгляду справи суд повинен допитати свідків, які з`явилися; тільки у виняткових випадках за ухвалою суду свідки не допитуються і викликаються знову (ч. 8);

про відкладення розгляду справи постановляється ухвала (ч. 9).

Згідно зі статтею 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (ч. 1 п. 3).

За приписами ст. 128 ЦПК України:

суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (ч. 1);

суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч. 2);

судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3);

судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч. 4);

судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (ч. 5).

Вимоги закону щодо повідомлення позивачки про судове засідання або про її виклик у судове засідання не були виконані. У справі немає доказів фактичного направлення судом процесуальних документів позивачці в усякому разі у 2020 році та їх отримання останньою, натомість з матеріалів справи випливає, що такі не направлялися, позаяк відповідних фінансових можливостей у суду не було.

З п`яти судових засідань у 2020 році, дані про які є в справі, три судові засідання не відбулися з незалежних від позивачки причин, при цьому, для неявки в судове засідання 24.02.2020 позивачка мала вочевидь поважну причину, а два судові засідання, які передували залишенню позову без розгляду, не відбулися через неповідомлення всіх учасників процесу про засідання та через перебування судді у відпустці.

До апеляційної скарги позивачка додала складені 04.11.2020 судом документи, які вказують на призначення судового засідання на 02.12.2020 та виклик позивачки саме на цей день (а.с. 135, 140, 141, 149 т. 3). Однак, 02.12.2020 судове засідання не відбулося, оскільки фактично було проведене 23.11.2020, а постановлену ухвалу було проголошено 24.11.2020.

Належне повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи (належний їх виклик до суду) є обов`язком суду та пов`язується із забезпеченням учасникам процесу можливості виконати процесуальні обов`язки і реалізувати процесуальні права, що передбачає, зокрема, завчасне або не менш ніж за визначений законом час до судового засідання повідомлення про таке (виклик у таке). За відсутності доказів щодо належного виклику позивачки в судові засідання неможливо стверджувати про дні, в які фактично сторона була повідомлена про судові засідання (дізналася про них), а, отже, і про додержання процесуальних прав сторони, про відсутність порушень, обмежень цих прав.

За встановлених обставин, доводи апеляції про порушення процесуальних прав позивачки щодо належного повідомлення (виклику) про судове засідання заслуговують на увагу та не спростовані. Позивачку не можна визнати належно повідомленою про час і місце підготовчого судового засідання і такою, що не з`явилася в два судові засідання поспіль будучи повідомленим про такі (викликаним у такі) з додержанням вимог цивільного процесуального закону, тоді як законом можливість залишення позову без розгляду внаслідок повторної неявки позивача в судове засідання пов`язується передусім із належним повідомленням позивача про час і місце розгляду справи та неподанням ним заяви про розгляд справи за його відсутності, що є обов`язковими умовами законності відповідного судового рішення. При цьому, у разі надходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення в судове засідання розгляд справи по суті може мати місце лише якщо остання обставина не перешкоджає розгляду справи. Підстав для покладання саме на позивачку вини у тому, що відповідні судові засідання, в яких судовий розгляд відкладався з незалежних від неї причин, не відбулися немає.

Наведені вище обставини виключають законність залишення без розгляду позову, про який ідеться.

Щодо залишення позову без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, в підготовчому судовому засіданні апеляційний суд зауважує таке.

Процесуальний інститут підготовчого судового засідання був запроваджений з 15.12.2017 і так само, які і інститут попереднього судового засідання, що існував до цього часу (ст.ст. 129, 130 і ст.ст. 196-200 відповідних редакцій ЦПК України), пов`язується з відкриттям провадження в справі та забезпеченням належного судового розгляду після цього, у зв`язку з чим вчиняються саме підготовчі процесуальні дії, необхідні для подальшого розгляду справи по суті.

Після надходження справи з апеляційної чи касаційної інстанції на новий судовий розгляд чи для продовження розгляду суддя (суд) вправі за наявності для того підстав приймати необхідні для подальшого судового розгляду процесуальні рішення шляхом постановлення ухвал, проте, не має процесуальних підстав призначати і проводити саме підготовче судове засідання, якщо провадження в справі було відкрито раніше, відповідні процесуальні дії були вже вчинені, процесуальні рішення прийняті, йдеться про продовження судового розгляду по суті після скасування судового рішення тощо.

Тож у випадку, що має місце, суд не мав передбачених законом підстав пов`язувати своє процесуальне рішення саме з процедурою підготовчого судового засідання, відповідні процесуальні рішення щодо руху та/або результату справи можуть прийматися лише у процедурі розгляду спору по суті. Попри це, суд першої інстанції застосував процедуру підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим апеляційний суд постає перед необхідністю вказати наступне.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції в різний час вже вирішив ряд процесуальних питань, пов`язаних із пред`явленням та зміною позову, не визнавав явку позивачки в судове засідання обов`язковою та не мав перешкод вирішувати певні заявлені нею клопотання за її відсутності, про що вона клопотала, рівно як не мав перешкод і визнати за відповідної потреби її явку обов`язковою тощо.

Підготовче судове засідання є складовою підготовчого провадження, яке починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання та має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, а у виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ст. 189 ч.ч. 2, 3 ЦПК України).

Підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 «Розгляд справи по суті» розділу ІІІ «Позовне провадження», з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ст. 198 ч. 1 ЦПК України). Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, зокрема, визначених частиною 2 статті 223 цього Кодексу (ст. 198 ч. 2 п. 1 ЦПК України).

Згідно зі статтею 200 ЦПК України:

у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті (ч. 1);

за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ч. 2);

за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3);

ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4);

суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті (ч. 5).

Тобто, результатом процесуальних дій, які вчиняються в підготовчому судовому засіданні саме відповідно до його мети та визначених процесуальним законом особливостей порівняно із загальним порядком, є передусім призначення справи до судового розгляду по суті. Водночас у підготовчому судовому засіданні можуть бути ухвалені й інші процесуальні рішення, які за наявності для того конкретних процесуальних підстав, у тому числі, волевиявлення відповідної сторони, не тягнуть необхідності призначення справи до судового розгляду по суті, виключають подальший процес, уможливлюють вирішення справи у відповідний процесуальний спосіб на цій стадії процесу, до прикладу: закриття провадження у справі внаслідок відмови позивача від позову, внаслідок укладення мирової угоди; залишення позову без розгляду внаслідок подання позивачем заяви про це, внаслідок встановлення в особи, яка подала позов, відсутності цивільної процесуальної дієздатності; ухвалення рішення в конкретному випадку визнання позову відповідачем.

Коли такі чітко обумовлені підстави для ухвалення за результатом підготовчого судового засідання іншого, аніж призначення справи до судового розгляду по суті, процесуального рішення відсутні, справа призначається до судового розгляду по суті, під час якого за відповідних умов позов, зокрема, може бути залишений без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі № 761/8849/19 у ситуації, коли суд першої інстанції залишив заяву позивача без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, висловив за результатом аналізу положень ст.ст. 189, 196, 197, 200, 211, 257 ЦПК України у їх взаємозв`язку правову позицію, відповідно до якої:

завданням підготовчого провадження є вчинення конкретних дій із метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті;

підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання, це засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи;

у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті;

згідно з частинами 1 і 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

аналіз змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання;

тому залишення позову без розгляду у підготовчому засіданні суперечить вимогам пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Подібні висновки були висловлені Верховним Судом також у постанові від 21.10.2019 у справі № 756/15271/17, у постанові від 11.03.2020 у справі № 761/8849/19, у постанові від 10.02.2021 у справі № 598/2250/19.

Апеляційний суд не має підстав не застосовувати вищевказаний висновок Верховного Суду (ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

На обґрунтування свого процесуального рішення суд першої інстанції послався на правову позицію щодо обґрунтованості залишення позову без розгляду в разі повторної поспіль неявки позивача в судове засідання незалежно від причини неявки, висловлену Верховним Судом у постанові від 21.09.2020 у справі № 658/1141/18, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і позов із підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, був залишений без розгляду саме в такому провадженні в судовому засіданні, коли справа розглядалася по суті, а не в підготовчому засіданні, яке не проводилося (ст. 279 ЦПК України). Висловлена в цій справі правова позиція суду касаційної інстанції незастосовна в справі, що розглядається, позаяк у ній мають місце принципово інші процесуальні обставини.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції помилково застосував у справі положення ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, процесуальних підстав для чого не мав, тому на підставі ст. 379 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, яка без законних підстав перешкоджає провадженню в справі, скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 листопада 2020 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 17 вересня 2021 року.

Судді