Справа № 544/328/21
№ 2/544/243/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 вересня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Ралець О.С.,

представника відповідача ПрАТ «Каплинцівське» - Литвиненко Д.Г.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин по вул. Соборна,41, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Каплинцівське", Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, Лубенської районної державної адмінстрації Полтавської області, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру України у Полтавській області, про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права постійного користування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 у березні 2021 звернулася до суду із позовом про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права постійного користування. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.06.2020 року № 14134-сг позивачеві надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для набуття у власність з метою ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до документів землеустрою, викопіювання, земельна ділянка розташована в межах площі іншої земельної ділянки кадастровий номер :00:034:0026 площею 29,3461 га, що підлягала поділу та була вільною від обтяжень і без речового права на час виникнення правового інтересу.

Наданий дозвіл реалізований шляхом розробки проекту землеустрою, що був затверджений позитивним висновком експерта державної експертизи.

07.10.2020, державним реєстратором Пирятинської районної державної адміністрації прийнято рішення № РВ -020 про відмову у реєстрації проекту землеустрою. Указане рішення пов`язане із державною реєстрацією права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :00:034:0026 площею 29,3461 га, за Приватним акціонерним товариством "КАПЛИНЦІВСЬКЕ", що здійснено 15.06.2020 Пирятинською районною державною адміністрацією, запис в державному реєстрі права № 36968424.

Із відомостей державного реєстру вбачається, що рішення реєстратора про державну реєстрацію права прийняте без правовстановлюючого документу та за обставин із якими закон передбачає відмову у реєстрації права.

Зокрема, не подано правовстановлюючого документу, який об`єктивно визначав вид державної реєстрації речового права приватного суб`єкта власності, не враховано місця знаходження земельної ділянки та інтересів держави як власника земельної ділянки. Реєстрація не відповідає критеріям об`єктивності, достовірності та повноти, а записи суперечать документу на підставі якого зареєстровано речове право. Неповно з`ясовано правові підстави виникнення речового права у ПрАТ"Каплинцівське". Указане протирічить класифікації форм власності так як права постійного користування для приватних осіб та підприємств не передбачає Земельний кодекс України.

Вважає, що подані документи не відповідають вище згаданим вимогам права, зокрема

відсутній оригінал правовстановлюючого документу, законом не передбачено право постійного користування. Рішення реєстратора не відповідає критерію об`єктивності, достовірності та повноти, тому просить визнати незаконним і скасувати рішення суб`єкта державної реєстрації речових прав власності нерухомого майна Пирятинська районна державна адміністрація про рєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :00:034:0026 площею 29,3461 га, за ПрАТ"Каплинцівське". що здійснено 15.06.2020, запис в державному реєстрі права № 36968424.

Відповідач ПрАТ"Каплинцівське" подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що ПрАТ «Каплинцівське» заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та недоведеними виходячи з наступного. Відповідно до наказу регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській області від 25 листопада 1996 року №367-ат шляхом перетворення державного підприємства Виробниче господарство «Каплинцівське» у Відкрите акціонерне товариство «Каплинцівське» відповідно до Закону України №290/96 - ВР «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», згідно закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» та відповідно до Законів України «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про акціонерні товариства», Цивільного і Господарського кодексів України було засноване ВАТ «Каплинцівське». Відкрите акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308) у зв`язку з приведенням діяльності Товариства у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та на підставі протоколу №1 від 10 квітня 2011 року загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Каплинцівське» було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308).

Приватне акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308) є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308), внаслідок зміни типу Товариства на приватний (протокол річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Каплинцівське» від 24.04.2018 року).

Отже ПрАТ «Каплинцівське» є повним правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ «Каплинцівське», якому було надано у постійне користування земельну ділянку на підставі Державного акту на право постійного користування. Право постійного користування виникло ще у 1997 році, а 15.06.2020 року було лише зареєстроване в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

ПрАТ «Каплинцівське» на даний час є законним користувачем вищевказаної земельної ділянки, адже право постійного користування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Отже наразі не існує жодної підстави для припинення права постійного користування земельною ділянкою у відповідача.

Право постійного користування було зареєстровано 15.06.2020, в той час як позивачка звернулася до державного реєстратора лише 17.09.2020, тобто на момент надходження заяви ПАТ «Каплинцівське» заяви позивачки взагалі не існувало.

Позивачкою жодним доказом не обґрунтовано, що вона має право саме на частину земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні відповідача. Крім того відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України позивачка при зверненні з клопотанням про отримання у власність земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні, зобов`язана була долучити погодження землекористувача. Однак всупереч вищевказаних вимог позивачка не зверталася до відповідача з метою отримання такого погодження.

Головне Управління Держгеокадастру в Полтавській області не мало підстав надавати дозвіл позивачці на розроблення проекту землеустрою, адже така земельна ділянка не є вільною, і не була такою станом на час звернення позивача.

Позивачкою до позову додано копію наказу ГУ Держгеокадастру в Полтавській області, яким їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність знеособленої земельної ділянки площею 2 га на території Каплинцівської сільської ради.

Позивачкою жодним чином не обґрунтовано, чому скасувати потрібно належним чином зареєстроване право постійного користування на всі 29,3461 га, а не 2 га, на які позивачка отримала дозвіл.

Позивачем обрано неефективний спосіб захисту, адже з доданих до позовної заяви документів також вбачається, що земельна ділянка, яку намагалась зареєструвати позивач, перетинається не лише із земельною ділянкою відповідача, а і із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:034:0024, яка перебуває у приватній власності.

Ухвалою суду від 29.04.2021 співвідповідачем у справі залучено Лубенську державну адміністрацію Полтавської області, яка надала суду відзив на позов. У відзиві зазначено про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки неможливо визначити чи виготовлявся взагалі позивачем проект землеустрою, межі розташування земельної ділянки, на яку позивачем виготовлялась проектна документація.

До позовної заяви позивачем додано як доказ рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Пирятинському районі Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.09.2020 №РВ-020 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Ні Пирятинська, ні Лубенська районні державні адміністрації, не уповноважені та не є суб`єктом прийняття рішення щодо розпорядження землями державної форми власності сільськогосподарського призначення. Відповідно правовстановлюючі документи на право власності або користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності можуть бути надані виключно центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами.

Пирятинська районна державна адміністрація та Лубенська районна державна адміністрація - неналежні відповідачі у справі. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. ВС наголосив, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, державний реєстратор має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою

Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1321 перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що

припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі комісія з реорганізації). Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації «Про комісію з реорганізації Пирятинської районної державної адміністрації шляхом її приєднання до Лубенської районної державної адміністрації» від 16.01.2021р. № 39 (розміщене на офіційному сайті Полтавської ОДА за посиланням: https://www. adm-pl. sov. ua/doclist/i) утворено та затверджено комісію з реорганізації Пирятинської районної державної адміністрації, відтак з 16.01.2021 публічно-владні повноваження права та обов`язки Пирятинської районної державної адміністрації перейшли до Лубенської

райдержадміністрації. Відповідно Пирятинська районна державна адміністрацій взагалі не може виступати стороною у судовій справі та мала бути замінена на правонаступника.

Визначення місцевих державних адміністрацій як відповідачів за прийняті рішення державним реєстратором суперечить чинному законодавству. Державні реєстратори перебували в трудових відносинах з місцевими державними адміністраціями, проте на прийняття рішень державним реєстратором ніякого впливу не мали і не мають.

Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Отже, Лубенська районна державна адміністрація як правонаступник Пирятинської районної державної адміністрації, виключно в трудових відносинах з якою перебував державний реєстратор, не несе відповідальності за рішення державного реєстратора та не є належним відповідачем.

Просить у задоволенні позову до неналежних відповідачів Пирятинської райдержадміністрації та Лубенської райдержадміністрації відмовити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача - ПрАТ «Каплинцівське» у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Лубенської районної держадміністрації у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначив про слухання справи без його участі.

Представник третьої особи, що неявляє самостійні вимоги на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру України у Полтавській області, у судове засіданні не з`явився, направив листа про слухання справи без його участі, пояснень по суті справи не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 , зазначивши, що державний реєстратор безпідставно зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою за ПрАТ «Каплинцівське», оскільки позивач мала правовий інтерес щодо частини цієї земельної ділянки, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою для набуття її у власність, який було розроблено ФОП ОСОБА_1 . Проте реєстрація права постійного користування земельною ділянкою за відповідачем є перешкодою у реєстрації вказаного проекту землеустрою. Вважає, що ПрАТ «Каплинцівське» не має законних підстав для отримання у постійне користування земель державної форми власності.

Суд, заслухавши доводи учасників справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.06.2020 року № 14134-сг позивачці ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для набуття у власність з метою ведення особистого селянського господарства на території Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с.7).

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відповідно до законодавства державну реєстрацію земельної ділянки здійснюють державні кадастрові реєстратори територіальних органів земельних ресурсів.

Згідно із ч.6 ст. 24 Закону України « Про державний земельний кадастр», підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

17.09.2020 державним кадастровим реєстратором відділу у Пирятинському районі Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийнято рішення № РВ -020 про відмову у реєстрації поданого ФОП ОСОБА_1 проекту землеустрою з тих підстав, що поданий електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі перевірки електронного документу, та розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером земельною ділянкою кадастровим номером :00:034:0026 (а.с.4,5).

З інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку вбачається, що рішенням суб`єкта державної реєстрації речових прав власності нерухомого майна - Пирятинська районна державна адміністрація, 15.06.2020 зареєстровано права постійного користування указаною земельною ділянкою з кадастровим номером 0:00:034:0026 площею 29,3461 га за ПрАТ"Каплинцівське", запис в державному реєстрі права № 36968424 (а.с.6).

Позивач вважає, що указане рішення державного реєстратора є незаконним, порушує її право на одержання у власність земельної ділянки та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 ЗК України, і їх перелік є вичерпним: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

З наведеного вище вбачається, що порядок набуття, виникнення, а також припинення права постійного користування земельною ділянкою, що, зокрема, перебуває у державній власності, врегульований нормами ЗК України.

З копії матеріалів електронної реєстраційної справи вбачається, що підставою реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 0:00:034:0026 площею 29,3461 га за ПрАТ"Каплинцівське» став державний акт на право постійного користування землею, серія та номер ІІ-ПЛ №000375, виданий Відкритому акціонерному товариству «Каплинцівське» 05.11.1997 Пирятинською районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 (а.с.102-151). Оригінал указаного правовстановлюючого документу був оглянутий судом у судовому засіданні. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи позивача про те, що державний рестратор зареєстрував за відповідачем право постійного користування за відсутності правовстановлюючого документу.

Суд зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою, що виникло до 01.01.2013, визнається дійсним за наявності однієї з таких умов: його реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення; на момент виникнення такого права діяло законодавство, що не передбачало його обов`язкової реєстрації. Таким чином, право постійного користування спірної земельної ділянки виникло у ВАТ «Каплинцівське» на підставі правовстановлюючого документу та було зареєстроване у встановленому законодавством, що діяло на час видачі акту, порядку.

Згідно Статуту ПрАТ «Каплинцівське» (нова редакція), Товариство було засноване відповідно до наказу регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській області від 25 листопада 1996 року №367-ат шляхом перетворення державного підприємства Виробниче господарство «Каплинцівське» у Відкрите акціонерне товариство «Каплинцівське» відповідно до Закону України №290/96 - ВР «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», згідно закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» та відповідно до Законів України «Про цінні папери та фонд засноване ВАТ «Каплинцівське».

Відкрите акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308) у зв`язку з приведенням діяльності Товариства у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та на підставі протоколу №1 від 10 квітня 2011 року загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Каплинцівське» було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308).

Приватне акціонерне товариство «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308) є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Каплинцівське» (ідентифікаційний код 05529308), внаслідок зміни типу Товариства на приватний (протокол річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Каплинцівське» від 24.04.2018 року). (а.с.122-146).

Отже, ПрАТ «Каплинцівське» є повним правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ «Каплинцівське».

У відповідності до ч. 1 ст. 104 ЦКУ в процесі реорганізації всі права та обов`язки переходять до правонаступників юридичної особи. У разі ж реорганізації особи, зміни її організаційно-правової форми чи назви, підстави для припинення права користування земельною ділянкою не виникають.

Земельне законодавство не містить норм, які б забороняли передачу права постійного землекористування в порядку правонаступництва або чітко визначали, що в процесі реорганізації таке право не переходить.

Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (у редакції Закону від 25 жовтня 2001 року), який діяв з 01 січня 2002 року до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Звідси громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

При цьому Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Згідно пунктом 3 статті 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2019 (справа №914/839/18), постанові від 10.10.2018. (справа № 907/916/17 ).

Зазначену правову позицію викладено також у постановах ВС від 15.01.2020 у справі №925/361/19, від 2.09.2020 у справі №918/194/19 та від 27.01.2021 у справі № 906/706/19.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач не надала суду жодних доказів, що вона має право на отримання у власність частини земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні ПрАТ «Каплинцівське».

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України при зверненні з клопотанням про отримання у власність земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні, позивач зобов`язана долучити погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Про необхідність виконання зазначеної норми закону відповідач ПАТ «Каплинцівське», як користувач спірної земельної ділянки відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ №000375, звертав увагу у листі від 02.06.2016 №215, що було адресоване Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.28).

Даних про те, що позивачка зверталася до ПрАТ «Каплинцівське» з метою отримання такого погодження, матеріали справи не містять.

Таким чином, державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :00:034:0026 площею 29,3461 га за ПрАТ"Каплинцівське" відповідає вимогам закону та була здійснена державним реєстратором на підставі документів, визначених чинним законодавством, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для скасування рішення державного реєстратора.

Керуючись ст.13, 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Каплинцівське", Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, Лубенської районної державної адмінстрації Полтавської області про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права постійного користування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2021.

Суддя О.О.Сайко