РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Божко В.В.,

за участю: секретаря судових засідань- Пастушенко К.Р.,

представника позивача - Шатової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати в порядку набувальної давності за ним право власності на 22/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Клопотовою Л.Ю., позивачу належить 32/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 . Також на підставі договору купівлі-продажу ВСО № 321431 від 06.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мороз Г.І., позивачу належить 46/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 . З 2006 року, тобто більше 10 років, ОСОБА_1 постійно проживає в цьому будинку за адресою АДРЕСА_2 , користувався повністю всім житловим будинком та надвірними будівлями, сплачує всі необхідні платежі та комунальні послуги, здійснює капітальний та поточний ремонти. З 2001 року, коли позивач купив 32/100 будинку, і по теперішній час будинком ніхто не цікавився. Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 22/100 частини вказаного житлового будинку.

Відповідач представник Харківської міської ради надіслав до суду відзив, в якій позов не визнає з підстав ненадання позивачем доказів відсутності інших спадкоємців.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 06 січня 2021 року провадження по цивільній справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року підготовче провадження цивільній справі було закрито, справу призначено до розгляду.

Представник позивача адвокат Ю.В. Шатова пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Клопотовою Л.Ю., купив 32/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 . На підставі договору купівлі-продажу ВСО № 321431 від 06.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мороз Г.І., позивачу належить 46/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 . З 2001 року позивач постійно відвідував домоволодіння, а з 2006 року постійно мешкає та утримує домоволодіння в належному стані, здійснює капітальний та поточний ремонт, сплачує комунальні платежі. З 2001 року будинком ніхто не цікавився та не приходив, з 2006 року ОСОБА_1 постійно проживає та користується домоволодінням. Позивачу стало відомо, що 22/100 будинку, що складає 8 кв м, не входять до складу його власності. В порядку підготовки позову з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 22/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель на підставі свідоцтва про спадщину р. № 1-4151 від 25.07.1987 року належить ОСОБА_2 . Від сусідів ОСОБА_1 дізнався, що ОСОБА_2 виїхала до Ізраілю на постійне місце проживання та приблизно 15 років назад там померла. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, що підтверджується інформацією з реєстру спадкових справ. Позивач постійно проживає в будинку та утримує його, на сьогоднішній день він відкрито та добросовісно володіє та користується даним будинком.

Просить суд визнати право власності на 22/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Представник відповідач Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що знайом з позивачем більше 15 років, приблизно з 2006-2007 року ОСОБА_1 постійно проживає в будинку АДРЕСА_2 . Він товаришує з позивачем, буває у нього вдома за зазначеною адресою, допомагає з ремонтом будинку, коли працював в Харківському міському БТІ, виготовляв йому технічний паспорт. В будинку ніколи не бачив нікого, окрім членів сім`ї позивача. Позивач завжди відкрито користувався всім будинком.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Клопотовою Л.Ю., ОСОБА_1 належить 32/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 .

На підставі договору купівлі-продажу ВСО № 321431 від 06.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мороз Г.І., позивачу належить 46/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 .

З 2006 року ОСОБА_1 постійно проживає в спірному будинку, сплачує комунальні платежі та земельний податок, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідно інформаційної довідки з реєстру спадкових справ від 26.07. 2021 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався.

Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно не має.

Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на 22/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 79-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 22/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Харківська міська рада, м-н Конституції, 7.

СУДДЯ В.В. Божко