Справа № 606/1532/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 у якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що позивач є власником вказаного вище житлового будинку. У даному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , дружина позивача ОСОБА_3 , син позивача ОСОБА_4 , співжитель ОСОБА_2 .

Позивач фактично проживає з своєю сім`єю: дружиною та їхнім сином. ОСОБА_2 не проживає в даному житловому приміщенні з 2012 року по даний час, витрати по його утриманні не несе, комунальні платежі не сплачує. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу певні незручності, оскільки він не має змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном.

За вказаних обставин, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

13 вересня 2021 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позов, у якому він позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак у своєму відзиві просить розгляд справи проводити у його відсутності.

За вказаних обставин, на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Тернпільської області від 13 вересня 2021 року за № 09-04/17/535, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

На момент розгляду справи в житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 , дружина позивача ОСОБА_3 , син позивача ОСОБА_4 , співжитель ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №09-04/17/410, виданою Теребовлянською міською радою Тернопільської області 19 липня 2021 року та Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 19 липня 2021 року.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 19 липня 2021 року, складеним комісією, яка складається з депутата Теребовлянської міської ради Сивак В.П., сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 від 31 липня 2012 року по теперішній час, однак у вказаному житловому приміщенні не проживає від 31 липня 2012 року по теперішній час.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суб`єктами права приватної власності, згідно статті 325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог частини першої статті 317, частини першої статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає більше року та не з`являється, щоб знятися з реєстраційного обліку.

Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірному житловому будинку суду представлено не було.

При цьому судом також враховується й позиція відповідача, який позов та всі ті обставини, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як передбачено частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту в порядку усунення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 . Тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

В той же час, вимоги позивача в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вищезазначеному житловому будинку задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку і тому додаткового вирішення питання не потребує.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 206, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 13 вересня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник