КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021року місто Київ

справа № 361/7254/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув в порядку письмового позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Василишина В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за попереднім договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 кошти сплачені за попереднім договором у розмірі 142000 грн. та судові витрати.

В мотивування вимог посилалася на те, що 31 травня 2018 року між нею та ОСОБА_1 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В., зареєстрований у реєстрі за №1180, за умовами якого відповідач зобов`язалася у майбутньому не пізніше 31 травня 2023 року укласти з нею договір купівлі-продажу 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , а вона зобов`язалася у порядку та на умовах визначених договором сплатити 312000 грн.

Вказувала, ща на виконання умов договору при його укладенні вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн. та у подальшому з червня 2018 року по лютий 2019 року нею сплачено ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 грн. щомісячно, також у квітні та липні 2020 року сплачено по 5000 грн., а всього сума сплачена за попереднім договором становить 142000 грн.

Зазначала, що на даний час у зв`язку із трагічною смертю її брата ОСОБА_3 , який допомагав їй здійснювати оплату по попередньому договору, вона не в змозі виконувати умови договору та вимушена відмовитися від придбання об`єкту нерухомості, визначеного у попередньому договорі.

Посилалася на те, що відповідно до п.9 попереднього договору вона з відповідачем погодили, що у випадку не виконання нею договору або відмови від придбання об`єкту нерухомості, ОСОБА_1 поверне всі отримані від неї кошти, однак відповідач на прохання повернути кошти не реагує.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 142000 грн., переданих за попереднім договором від 31 травня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №1180, а також судовий збір у розмірі 1420 грн.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом першої інстанції в порушення положень ст.ст.635, 651 ЦК України ухвалено рішення про повернення грошових коштів позивачу за попереднім договором, не дивлячись на те, що договір діє до 31 травня 2023 року, він не розірваний та не змінений на цей час.

Вказувала, що в тексті попереднього договору відсутня будь-яка умова, яка пов`язана з фінансовою підтримкою позивача від її брата ОСОБА_3 . Також він не був учасником при укладанні попереднього договору. Тим більше, позивач 16 лютого 2019 року вийшла заміж та з цього часу не є одинокою особою.

Зазначала, що вона ніякого повідомлення від позивача про те, що остання не має наміру в подальшому виконувати умови попереднього договору не отримувала.

Посилалася на те, що в попередньому договорі є п.9, в якому вказано, що «Невиконання стороною-2 ( ОСОБА_2 ) умов даного договору (відмова від придбання об`єкту нерухомості), тягне за собою наступні наслідки: грошові суми зазначені в п.8 цього договору стороні-2 повертаються». Однак ця умова відповідно до п.1 попереднього договору та п.8 визначена сторонами 31 травня 2023 року. Вважає, що тільки з настанням цієї дати сторона-2 може відмовитися від укладання договору купівля-продажу та повернути сплачені кошти.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В., зареєстрований у реєстрі за №1180.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору сторони зобов`язалися з моменту отримання стороною-1 ( ОСОБА_1 ) всіх необхідних документів на відчуження належної їй на праві власності 1/6 частки квартири, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1 , але не пізніше 31 травня 2023 року укласти договір купівлі-продажу на умовах, встановлених цим договором. При цьому ОСОБА_2 буде покупцем, а ОСОБА_1 продавцем.

Пунктом 3 договору передбачено, що продаж частки квартири буде здійснено за 312000 грн.

Згідно із пунктом 8 вищевказаного договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла гроші у сумі 12000 грн. Зазначена сума розцінюється сторонами у договорі як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу.

Сторона-2 ( ОСОБА_2 ) зобов`язується щомісячно, починаючи з червня 2018 року, у строк до 28 числа передавати стороні-1 ( ОСОБА_1 ) суму у розмірі 5000 грн. Загальна сума грошових коштів, що мають бути передані сторін-1 ( ОСОБА_1 ) у строк до 31 травня 2023 року має складати 300000 грн.

Пунктом 9 договору передбачено, що невиконання стороною-2 ( ОСОБА_2 ) умов даного договору (відмова від придбання об`єкту нерухомості), тягне за собою наступні наслідки: грошові кошти зазначені у пункті 8 цього договору стороні-2 ( ОСОБА_2 ) повертаються.

Відповідно до пункту 10 договору невиконання стороною-1 ( ОСОБА_1 ) умов даного договору (відмова від продажу об`єкту нерухомості), тягне за собою наступні наслідки: повернення стороні-2 ( ОСОБА_1 ) грошової суми, отриманої згідно із пунктом 8 цього договору, протягом трьох банківських днів з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі.

16 лютого 2019 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим прізвище позивача з « ОСОБА_2 » було змінено на « ОСОБА_2 ».

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення попереднього договору позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн. для підтвердження дійсних намірів.

Згідно розписок, наданих позивачем, нею на виконання пункту 8 попереднього договору від 31 травня 2018 року з червня 2018 року по лютий 2019 року було сплачено ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі по 5000 грн. щомісячно, також у квітні та липні 2020 року сплачено по 5000 грн., що загалом становить 130000 грн. (а.с.7-26).

Всього сума грошових коштів, отриманих за попереднім договором становить 142000 грн., що не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що на даний час у зв`язку із трагічною смертю її брата ОСОБА_3 , який допомагав їй здійснювати оплату по попередньому договору, вона не в змозі виконувати умови договору та вимушена відмовитися від придбання об`єкту нерухомості, визначеного у попередньому договорі.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини (п.2 ч.2 ст.11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Враховуючи положення пункту 9 попереднього договору, відповідно до якого у позивача наявне право відмовитися від придбання об`єкту нерухомості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що грошові кошти отримані ОСОБА_1 за попереднім договором підлягають поверненню позивачу, а саме сплачений аванс у розмірі 12000 грн. та передані за розписками кошти у розмірі 130000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача ОСОБА_2 не має на даний час підстав для вимоги про повернення сплачених нею коштів за попереднім договором оскільки: договір діє до 31 травня 2023 року; зміни в попередній договорі сторонами не вносились; в п.11 попереднього договору ОСОБА_2 своєю письмовою заявою стверджувала, що грошові кошти, які витрачаються нею є її особистою приватною власністю; платежі сторонами розбиті та розраховані по травень 2023 року, колегія суддів відхиляє, оскільки п.9 попереднього договору не містить умову (строк), коли саме сторона-2 ( ОСОБА_2 ) може відмовитися від придбання об`єкту нерухомості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в тексті попереднього договору відсутня будь-яка умова, яка пов`язана з фінансовою підтримкою позивача від її брата ОСОБА_3 , не має правового значення для вирішення даної справи.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо відмови у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права та колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: