Дата документу 16.09.2021 Справа № 323/3261/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3261/20 Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
Провадження № 22-ц/807/2080/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.10.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру шляхом подання відповідачем позивачу відповідної заяви про отримання банківських послуг. За умовами договору між сторонами відповідач отримав від відповідача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач користувався кредитними коштами, але порушив вимоги кредитного договору, а саме, не виконував в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, у зв`язку з чим станом на 26.10.2020р. виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 31 596,45 грн., в тому числі: 23 008,78 грн. основної суми кредиту та 8 587,67 грн. заборгованості з процентів за користування кредитом.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відповідач після отримання картки здійснював дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти за власної ініціативи. З наданої суду виписки про рух коштів, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, ліки, сплачував комунальні послуги, здійснював перерахування коштів на інші рахунки, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, що підтверджує факт отримання кредитної картки .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України слідує, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких за ціною позову належать справи з матеріальними вимогами на суму, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходів з безпідставності позовних вимог про стягнення відсотків через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві, а витяги з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, не можуть вважатися складовою частиною спірного договору; при цьому, відмовляючи в стягненні тіла кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач за рахунок внесених на картку коштів повністю погасив заборгованість за кредитом.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам правильно застосованих судом норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини у цій справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Зважаючи на вказані норми, слід ретельно встановити, які істотні умови кредитного договору узгоджені між сторонами у підписаних ними документах, оскільки не підписані є нікчемними в силу положень ст. 1055 ЦКУ і не створюють правових наслідків, обумовлених ними.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом при розгляді цієї справи вказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду була врахована.

Судом встановлено, що 25.10.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, складовими якого банком визначені: анкета-заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджується змістом анкети-заяви відповідача від 25.10.2012р., підписаною останнім.

Суд встановив, що відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості станом на 26.10.2020р. відповідач через неналежне виконання умов договору має заборгованість у розмірі 31 596,45 грн., в тому числі: 23 008,78 грн. основної суми кредиту та 8 587,67 грн. заборгованості з процентів за користування кредитом.

Отже, банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, якими є заборгованість за відсотками за простроченим кредитом.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що у заяві позичальника від 25.10.2012р. процентна ставка не зазначена. Тому банк нарахував їх на підставі Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.10.2012р., посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Позивач додав також до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, повні версії яких розміщені на сайті https://privatbank.ua. При цьому зазначені документи не містять підписів сторін та дати їх складання.

Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

В апеляційній скарзі банк наголошує, що при підписанні анкети-заяви від 25.10.2012 р. ОСОБА_1 , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявила бажання оформити на своє ім`я картку «Універсальна». Згідно тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальна» на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. На думку банку, вказані обставини свідчать, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаним доводом апеляційної скарги.

Так, у вказаній Анкеті-заяві міститься позначка, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я картку «Універсальна».

При цьому, зазначена Анкета-заява не містить посилань на конкретний тариф з передбачених запропонованих чотирьох програм за картками «Універсальна», який було обрано відповідачем .

Водночас, банк додав всі чотири витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду, "Універсальна", 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" (а.с. 15).

Колегія суддів також звертає увагу на неможливість ідентифікації того, що наданий витяг про умови кредитування та анкета-заява ОСОБА_1 , це складові одного кредитного договору, оскільки у доданому Витягу умов кредитування відсутній підпис ОСОБА_1 ..

Крім того, матеріали справи не містять підписані відповідачем інші документи, що є обов`язковими складовими договору надання банківських послуг. Так, Умови та Правила надання банківських послуг, пред`явлені банком в додатку до позовної заяви, не містять підпису клієнта банку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані Тарифи з обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 25.10.2012р..

Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 8587,67 грн.

Але відсутність домовленості сторін щодо таких істотних умов кредитного договору, як розмір кредиту, процентної ставки за користування кредитом, а також умов щодо кінцевого строку повернення кредитних коштів та відповідальності за їх несвоєчасне повернення, означає те, що відповідні зобов`язання між сторонами не виникли, що унеможливлює й задоволення вимог позивача у цій частині.

Так, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.10.2012р. не містить договірної величини відсотків. Така умова прописана у наданому позивачем до позовної заяви Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, однак ці документи обґрунтовано визнано такими, що не являються складовими договору, а тому на їх підставі не можна було здійснювати нарахування.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8587,67 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції правильно визнав доведеним факт укладення договору, взявши до уваги виписку про рух коштів по картрахунку відповідача, але разом з цим дійшов вірного висновку про те, що, оскільки істотні умови кредитного договору не визначались будь-яким підписаним документом, то у банку немає підстав для нарахування відсотків та пені, а тому і їх стягнення з відповідача. Відтак, і для спрямування вкладених відповідачем на картку коштів на їх погашення відповідно до приписів ст.. 534 ЦК України.

Судом за випискою про рух коштів було ретельно досліджено: користування кредитними коштами з боку відповідача, всі здійснені банком нарахування, враховано внесені відповідачем на картку кошти, їх спрямування банком на погашення заборгованості, автоматичні списання банком коштів відповідача.

Оцінюючи Витяги з Тарифів та Умов і правил надання банківських послуг, суд не визнав їх невід`ємними частинами договору, оформленого у вигляді анкети-заяви, як такі, що не підписані відповідачем як клієнтом банку. Та, дійшовши правильного висновку про те, що банк не міг нараховувати відповідачу проценти, неустойку, комісії на їх підставі, суд обґрунтовано згрупував всі кошти, що були спрямовані на погашенні цих нарахувань, та спрямував їх на погашення взятих у кредит коштів, навівши відповідний розрахунок.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 25.10.2012р. по 26.10.2020р. відповідач використав доступних йому за допомогою платіжної картки коштів на загальну суму 15914,00 грн., а поповнив картку за цей же період грошовими коштами на загальну суму 33298,34 грн., тобто на 17384,34 грн. більше, ніж було знято.

За цими встановленими показниками суд першої інстанції здійснив відповідний розрахунок, визначивши, що сума внесених грошових коштів на погашення кредитної заборгованості значно перевищує суму фактично використаних коштів, з чим в повній мірі погоджується колегія з огляду на вище встановлені обставини. Тобто заборгованість у відповідача перед банком за фактично використаними кредитними коштами відсутня.

Інші доводи апеляційної скарги АТ Комерційний банк "ПриватБанк" суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 16 вересня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.