ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7147/21 Справа № 204/1738/20 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Демченко Е.Л., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Соборної районної органцізації профспілки працівників освіти і науки України у м. Дніпро про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести запис до трудової книжки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 16 липня 2001 року по 09 серпня 2001 року вона працювала у відповідача на посаді «Вожата 5-го загону». ОСОБА_1 від бухгалтера отримувала заробітну плату готівкою, розмір якої відповідає даним в відомостях з пенсійного фонду по формі ОК-5 та ОК-12. Трудової угоди між сторонами не укладалося, позивача на роботу було прийнято за наказом про призначення на посаду та звільнено також відповідним наказом. Копій даних наказів працівникам не надавалося та зберігалися у бухгалтерів. На думку позивача, записи про дане працевлаштування в трудову книжку не ставили, з причин не знання роботодавцями положень КЗпП та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом МЮУ №58 від 29 липня 1993 року.

Вважає вищезазначені дії відповідача незаконними, такими що порушують ст.48 КЗпП та мають наслідком утворення труднощів у позивача щодо отримання соціальних виплат та в майбутньому оформленні пенсії.

Просила ухвалити рішення, яким встановити факт трудових відносин між ОСОБА_1 та ДОТ ім.Володі Дубініна з 16 липня 2001 року по 09 серпня 2001 року на посаді «Вожата 5-го загону»; зобов`язати відповідача внести відповідні записи до трудової книжки позивача про прийняття її на роботу до ДОТ ім.Володі Дубініна на посаду «Вожата 5-го загону» 16 липня 2001 року, та запис про звільнення із займаної посади 09 серпня 2001 року відповідно до поданих заяв про прийняття та про звільнення у зв`язку із закінчення терміну дії строкового договору; зобов`язати відповідача подати коригуючі декларації до органів ДПС та Пенсійного фонду України; зобов`язати відповідача передати відповідні дані до архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради дані щодо фактичного працювання позивача на посаді «Вожата 5-го загону» в ДОТ ім.Володі Дубініна в період з 16 липня 2001 року по 09 серпня 2001 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (том 1 а.с.111-113).

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року вирішено питання судових витрат (том 1 а.с.166-167).

Не погодившись із рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі (том 1 а.с.119-128).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року - залишено без змін (том 1 а.с.176- 178).

Постановою Верховного Суду від 24 травня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.206-209).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, з урахуванням постанови Верховного Суду від 24 травня 2021 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд, зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При новому перегляді, розгляд справи проводиться в загальному порядку з повідомленням сторін.

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська за формою ОК-12 вбачається, що ОСОБА_1 з з 16 липня 2001 року по 09 серпня 2001 року була працевлаштована у ДОТ ім.Володі Дубініна Ради голів профкомів та профорганізаторів освіти (том 1 а.с.46), проте відповідні записи в трудовій книжці позивачки відсутні, а отже, суд вважає зазначені вимоги обґрунтованими.

Відповідно до заяви від 04 грудня 2019 року позивач зверталася до відповідача з приводу зазначених питань, яка була отримана останнім 11 грудня 2019 року та на яку відповідач не відповів, у зв`язку з чим, 18 березня 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом (том 1 а.с.53-60).

Судом першої інстанції встановлено, що починаючи з 2017 року позивачу було достовірно відомо про існуючі між нею та відповідачем правовідносини, зокрема щодо невнесення записів у трудову книжку після припинення трудових відносин з 09 серпня 2001 року, окрім того, про існування розбіжностей в відомостях Пенсійного фонду та ДПС, внаслідок помилкового подання відповідних декларацій відповідачем, чим було порушено вимоги ст. 233 КЗпП України щодо строку звернення.

Відмовляючи у задоволені позову, суд 1 інстанції виходив із того, що позивач була обізнана про порушення її трудових прав в 2017 році, проте протягом року до суду із вказаним позовом не зверталась, що свідчить про пропуск позивачем встановленого вимогами ст.233 КЗпП України строку для звернення із вказаним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки, суд встановивши всі фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, проте враховуючи, що позивач була обізнана у 2017 році про порушення її трудових прав, звернулася в суд лише у березні 2020 року, що свідчить про пропуск позивачем встановленого вимогами ст. 233 КЗпП України строку для звернення із вказаним позовом до суду. Поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач не надала.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення судом першої інстанції належним чином позивача про розгляд справи спростовуються матеріалами справи, зокрема письмовими повідомленнями (том 1 а.с.107, 109).

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строку розгляду справи у спрощенному провадженні та ненадання позивачем згоди на заочний порядок розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки на правильність висновків суду про пропуск позивачем строку визначеного ст.233 КЗпП України, не впливають.

Доводи апеляційної скарги про не врегулювання судом першої інстанції виниклих між сторонами відносин мають наслідком утворення труднощів у позивача щодо отримання соціальних виплат та в майбутньому оформленні пенсії, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції та повторють зміст позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову.

В свою чергу доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: