печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Соколов О.М.

при секретарі судових засідань Проскурні А.Г.

справа № 757/40579/20-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут" Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут" Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначає, що працює у ДП «Науково дослідний інститут «Квант» на посаді начальника групи - провідного інженера відділу безпеки з оплатою праці згідно штатного розпису. Щомісячно відповідач здійснював позивачу нарахування сум заробітної плати, а за наявності коштів - виплачував її. Однак, починаючи з лютого 2019 року по серпень 2020 року фактична виплата заробітної плати не здійснювалась.

Згідно з довідкою ДП «НДІ «Квант» за період із лютого 2019 року до серпня 2020 року позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату за виконану роботу в сумі 198429,36 грн. У зв`язку з невиплатою заробітної плати, позивач має право на компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги. Також вказала, що у зв`язку із значною затримкою у виплаті заробітної плати вона відчуває моральні та фізичні страждання, і просить стягнути моральну шкоду в сумі 100 000 тис. грн. Посилаючись на викладене, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

У судове засідання позивач не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду позивачем подана заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача також в судове засідання не з`явився з невідомих причин.

Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з таких підстав.

Згідно зі ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в ДП «Науково-дослідний інститут «Квант» на посаді начальника групи-провідного інженера відділу безпеки з оплатою праці згідно штатного розпису. Щомісячно відповідач здійснював позивачу нарахування сум заробітної плати, а за наявності коштів - виплачував її. Однак, починаючи з лютого 2019 року фактична виплата заробітної плати позивачу не здійснювалась.

Згідно з довідкою, яка була надана позивачу за місцем роботи, за період з лютого 2019 року по серпень 2020 року відповідачем було нараховано та не виплачено заробітну плату на суму 198429,36 грн.,

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач надала розрахунок компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною п`ятою статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 24 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Ураховуючи те, що матеріалами справи доведена затримка виплати позивачу заробітної плати за період із лютого 2019 року до серпня 2020 року, і це є підставою для стягнення такої заборгованості з ДП «НДІ «Квант» на користь позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

За змістом статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати громадянам компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, при цьому сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекси споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, і місяці, що передує виплаті заборгованості, до розрахунків не включаються.

Ураховуючи те, що станом на вересень 2020 року загальна сума заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 складає 198429 грн. 36 коп., то це є підставою для індексації заробітної плати відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають відшкодуванню в розмірі 1 000 грн. з відповідача на користь позивача, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу не виплати заробітної плати у строки, визначені трудовим законодавством, а також не проведення остаточного розрахунку при звільнення позивача. При визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами розумності, справедливості та достатності цієї суми для відшкодування моральних страждань позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускаю негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до статті 141 ЦК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1984 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 24, 94, 97, 115, 237-1 КЗпП, ст. 2, 21, 34 Законом України «Про оплату праці», ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, ст. 10, 141, 258, 263, 265, 273, 352-354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут" Квант" про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-Дослідний інститут «Квант» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати з урахуванням її індексації на індекс споживчих цін в сумі 198429 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять ) гривень 36 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Державного підприємства «Науково-Дослідний інститут «Квант» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Квант»: 03150, м. Київ, вул. Івана Федорова, 4, .

Суддя О.М.Соколов