У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

Встановив:

ТзОВ «Полтавагаз Збут» звернулося до Кобеляцького районного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_1 станом на серпень 2021 у розмірі 7752 гривні 93 копійки.

Відповідно до інформації Білицької селищної ради Полтавського району від 14.09.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до п. 10 вищевказаної Постанови норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з положеннями ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вищевказаною заявою про видачу судового наказу заявлено вимогу про стягнення з боржника основного боргу за спожитий природній газ станом на 01.08.2021 (без зазначення початку періоду) в розмірі 7734 гривні 09 копійок, а також, 18 гривень 84 копійок 3% річних.

З наявного розрахунку заборгованості зазначеного основного боргу за спожитий природній газ, вбачається, що даний розрахунок здійснено за період часу з жовтня 2019 року по серпень 2021 року, однак вказаний розрахунок включає до розрахованої суми заборгованість у сумі 2054 гривні 44 копійки, яка виникла з незазначених заявником підстав та у не зазначений заявником час. Водночас, розрахунок 3% річних наданий за період часу з листопада 2019 року по лютий 2020 року та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості 3524 гривні 37 копійок, тобто, не на суму, яка заявлена до стягнення.

Заява про видачу судового наказу не містять відомостей щодо того, за який саме період ТзОВ «Полтавагаз Збут» просить стягнути заборгованість, а періоди, за які здійснені надані заявником розрахунки, істотно відрізняються.

На підставі наведеного вище слід дійти висновку про те, що стягувачем включено в розрахунковий період, окрім суми заборгованості за вказаний період, також і борг, який нарахований з невідомих підстав, за невідомий період та існував до проведення наданого заявником розрахунку, з поданого розрахунку не можливо встановити за який період часу нарахована заборгованість, чи звернувся заявник у межах визначеного строку звернення до суду, чи виникло у заявника право вимоги саме зазначеної грошової суми, а розмір 3 % відсотків річних нарахований не на суму заборгованості, яка заявлена до стягнення.

За встановлених обставин в їх сукупності, розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника не можна вважати безспірним, а тому, з урахуванням вимог ч.3 ст.19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу на підставі п. 5, 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 19, 163, 165-167, 261, 354 ЦПК України, суддя,

Постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя