КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 756/1513/20 Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Номер провадження: 22-ц/824/1569/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В Оболонський районний суд міста Києва звернувся Київський міський центр зайнятості (далі - позивач, апелянт) з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення коштів в розмірі 23 223,21 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що з 26 лютого 2019 року до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного звернувся ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, йому з 26 лютого 2019 року було надано статус безробітного, в зв`язку з чим, з 05 березня 2019 року по 27 лютого 2020 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

При обміні даними з Пенсійним фондом України позивачем були виявлені порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітного в період отримання допомоги по безробіттю, а саме: перебування відповідача у трудових відносинах з ВНЗ «Київський університет ринкових відносин» на підставі контракту № 71 від 01 серпня 2011 року за сумісництвом з погодинною оплатою праці на посаді старшого викладача кафедри з 01 серпня 2011 по 30 серпня 2019 року.

За таких обставин, оскільки відповідачем умисно приховано відомості щодо працевлаштування за сумісництвом та погодинною оплатою праці на підставі контракту з ВНЗ «Київський університет ринкових відносин», наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № 78 від 13 грудня 2019 прийнято рішення про стягнення з відповідача нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 23 223,21 грн. за період з 03 червня 2019 по 03 грудня 2019 року.

Позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спору, 13 грудня 2019 року відповідачу надіслано повідомлення про необхідність відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення, проте в добровільному порядку ОСОБА_1 кошти не повернув, тому, Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, який просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року, Київському міському центру зайнятості відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Київський міський центр зайнятості оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, вирішити питання щодо понесених судових витрат так як вважає, що Оболонським районним судом міста Києва при розгляді справи не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для належного вирішення даного спору, висновки суду ґрунтуються не на повному та не об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказав на те, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року є законним, обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26 лютого 2019 року звернувся до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, і наказом № НТ190305 від 05 березня 2019 року йому призначено допомогу по безробіттю з 05 березня 2019 року по 27 лютого 2020 року, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем, завдяки обміну даними (звірки) з Пенсійним фондом України були виявлені порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітного в період отримання допомоги по безробіттю, а саме: перебування відповідача у трудових відносинах з ВНЗ «Київський університет ринкових відносин» на підставі контракту №71 від 01 серпня 2011 за сумісництвом з погодинною оплатою праці на посаді старшого викладача кафедри з 01 серпня 2011 року по 30 серпня 2019 року.

Наказом № НТ191213 від 13 грудня 2019 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту подання недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до акту № 2633 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 дійсно перебував у трудових відносинах з ВНЗ «Київський університет ринкових відносин» за контрактом по сумісництву з погодинною оплатою праці з 01 серпня 2011 року по 30 серпня 2019 року, звільнений згідно наказу №95/1 від 30 серпня 2019 року, що також підтверджується відповіддю Київського університету ринкових відносин № 462 від 26 листопада 2019 року.

Згідно вищезазначеної відповіді № 462 від 26 листопада 2019 року вбачається, що заробітна плата відповідачу не нараховувалась та матеріальні заохочення не надавались.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

У п. 9 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» вказано, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Згідно із ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Приписами абз. 18 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, визначено, що Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, з дня встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» право на допомогу по безробіттю та соціальні послуги відповідно до зазначених законів мають лише зареєстровані безробітні.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата зазначених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та від 01 лютого 2017 року у справі № 6-2711цс16, а також у постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно зазначено про відсутність недобросовісності з боку відповідача, оскільки відповідач є тією особою, яка підпадає під визначення безробітного в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення».

Хоча відповідач не повідомив про наявність укладеного контракту з ВНЗ «Київський університет ринкових відносин», проте він не отримував заробітної плати та матеріальних заохочень, що підтверджується відповіддю ВНЗ «Київський університет ринкових відносин» № 462 від 26 листопада 2019 року.

Інших доказів, які б підтверджували наявність у відповідача доходу в період його перебування у статусі безробітного та отримання ним допомоги по безробіттю, матеріали справи не містять, отже, недобросовісність з боку відповідача позивачем не доведена.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком Оболонського районного суду міста Києва про те, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, тому вважає, що суд першої інстанції на законних підставах відмовив Київському міському центру занятості в задоволенні позовних вимог.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки Оболонського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості необхідно відхилити, а рішення Оболонського районного суду міста Києва залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар