КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Рубан С.М., Кулікової С.В.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року АТ «Правекс Банк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтуванні позову Товариство вказувало, що 15.03.2006р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2646-001/06Р, відповідно до якого позивачем було надано кредит у сумі 45 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 13,00 % річних, зі строком погашення до 15.03.2026 р. ВідповідачкаОСОБА_1 за вказаним договором свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 26.07.2018р.має заборгованість по сплаті основної суми кредиту в розмірі 27 308,63 доларів США, по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15 489,37 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредитних коштів становить 3539,57 доларів США, пеня за порушення строків щодо сплати процентів за користування кредитними коштами складає9538,36 доларів США. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2646/001/06Р від 15.03.2006 р..

З урахуванням уточненої позовної заяви Банк просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу в розмірі 42 798,00 доларів США, а також судовий збір у розмірі 17 872,06 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Правекс Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути на користь АТ «Правекс Банк» суму судових витрат за подання апеляційної скарги.

Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним. правом подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, відповідачка ОСОБА_2 правом подачу відзиву не скористалась.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Дана справа апеляційним судом розглядалася неодноразово.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь АТ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2646-001/06Р у розмірі 16 453,14 доларів США, яка складається з платежів за відсотками у розмірі 9 757,14 дол. США та платежів за кредитом у розмірі 6 696,00 дол. США. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.06.2021 р. було скасовано постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що 15.03.2006 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2646-001/06Р, відповідно до якого Банком було надано кредит у сумі 45 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 13,00 % річних, строком погашення до 15.03.2026 р. (а.с. 5-15).

В рахунок забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2646/001/06Р від 15.03.2006 р. (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини перша статті 1048 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодувань збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору, яка станом на 26.07.2018р. складає 42 798,00 доларів США: по сплаті основної суми кредиту в розмірі 27308,63 доларів США, по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15489,37 доларів США (а.с. 20-23).

Суд першої інстанції встановив, що 15 травня 2014 року ОСОБА_1 здійснила сплату всієї заборгованості за кредитом згідно з договором від 15 березня 2006 року № 2646-001/06Р у розмірі 34 000,00 дол. США, що підтверджується квитанцією позивача від 15 травня 2014 року № 1, наданою суду відповідачкою ОСОБА_1 .

Разом з тим, як видно з Виписки Банку по особовим рахункам відповідачки та Розрахунку заборгованості вказана сума погашень кредиту не зазначена.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції Верховний Суд вказував, що Банком, який професійним учасником ринку надання банківських послуг, не доведено обставин, що ОСОБА_1 не сплачувала 34 000,00 дол. США на виконання умов кредитного договору. Дана обставинамаєістотне значення для висновку про обґрунтованість застосування заходів відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Згідно з Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція), приймання готівки є касовою операцією.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу IV Інструкції до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, квитанція, що формується платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами, зокрема, за заявою на переказ готівки від фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту (пункт 2.2 глави 2 розділу IV Інструкції).

Банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового

ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ (пункт 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції).

Враховуючи наведене слід дійти до висновку про те, що, зокрема, квитанція банку є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Наявна в матеріалах справи квитанція позивача від 15 травня 2014 року № 1 про оплату ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2006 року № 2646-001/06Р у розмірі 34 000,00 дол. США відповідає вимогам вказаної Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні (т.2 а.с.68)

06 травня 2014 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

На підставі пункту 5 зазначеної постанови банки, у тому числі й ПАТ «Правекс Банк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ч.3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє банк від зобов`язань спростувати докази, що надані філією банку, яка ліквідована чи діяльність якої припинена, за укладеним договором, стороною якого є банк.

За правилом ч.3 ст. 12 та ч.1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Як видно з матеріалів даної цивільної справи, вона перебуває в провадженні судів з жовтня 2018 року.

Разом з тим, протягом усього періоду розгляду справи в судових інстанціях представником позивача не надано суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про дату фактичного припинення діяльності відокремлених підрозділів ПАТ «Правекс Банк», розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та про підроблення квитанції № 1 від 15 травня 2014 року. За таких обставин доводи представника Банку про те, що квитанція ПАТ «Правекс Банк» № 1 від 15 травня 2014 року про внесення ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору 34 000,00 доларів США є неналежним доказом, не заслуговують на увагу.

Окрім того, в матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень з інформацією про те, що 27 червня 2014 року реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, державний реєстратор Вершиніна С.С. 27.06.2014 р. припинила обтяження, накладене згідно з договором іпотеки від 15 березня 2006 року на підставі, листа ПАТ «Правекс Банк», серія та номер: 56, виданого 05.04.2014 року (а.с.69-70 т.2).

Заперечуючи проти позову банку, ОСОБА_1 стверджувала, що саме лист Банку про дострокове виконання нею умов кредитного договору став підставою для зняття обтяження, накладеного згідно з договором іпотеки, який було укладено на забезпечення належного виконання умов кредитного договору.

Дані доводи відповідачки є переконливими й заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються вище вказаними доказами, які належним чином не спростовані представником позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачкою повністю погашена заборгованість за кредитним договором, тому відсутні підстави для стягнення з неї на користь Банку заборгованості за кредитним договором, і в задоволенні позову необхідно відмовити за його недоведеністю.

Пунктом 11 постанови Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Та обставина, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності не призвело до неправильного вирішення справи по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що надана відповідачкою квитанція про сплату суму заборгованості в розмірі 34 000 доларів США не є належним доказом, так як жодного погашення кредитної заборгованості 15 травня 2014 року на вказану суму ОСОБА_1 не вчинялось, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки позивачем не надано будь-яких переконливих та достовірних доказів на спростування факту сплати ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 09 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: