Справа № 307/1099/19
Провадження № 2/307/107/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

за участі: секретаря Ком`яті Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

У позовній заяві посилається на те, що на розгляді Тячівського районного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до нього, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Калинівська сільська рада про усунення перешкод. Ціпіньо обґрунтовувала цей позов тим, що він незаконно, без дозволу сільської ради та мешканців будинку АДРЕСА_1 , встановив торговий вагончик. В даному вагончику він здійснює торгівлю овочів та стверджував, що навколо нього збудує торгові палатки. Мешканці будинку АДРЕСА_1 почали чергувати, щоб запобігти будівництву торгового майданчика. Вони стверджували, що через незаконно встановлений ним вагончик, до будинку не має доступу, не можливо доїхати пожежній машині, завести будівельні матеріали для ремонту будинку та розпочати ремонтні матеріали, а на їхні звернення він не реагує. Після цього ОСОБА_4 разом з іншими мешканцями почали йому погрожувати, звертатися до Калинівської сільської ради з вимогою демонтувати вагончик.

Рішенням Тячівського районного суду від 8.06.2017, у справі № 307/1936/16-ц у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Калинівська сільська рада про усунення перешкод відмовлено. Дане рішення набрало законної сили.

Внаслідок таких дій відповідачки йому було завдано моральну шкоду, скільки по надуманому та безпідставному позову ОСОБА_4 посягнула на його приватну власність та вимагала усунути перешкоди в здійсненні користування земельною ділянкою, яка служить для обслуговування житлового будинку шляхом зобов`язання його демонтувати вагончик, який встановлений без дозвільних документів.

Його стан здоров`я постійно погіршується з моменту безпідставної подачі позову з боку відповідачки.

Отже, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через що постійно відчуває страждання та психологічний дискомфорт, у нього постійно підвищується тиск. Вважає, що внаслідок безпідставного звернення ОСОБА_4 до суду йому було завдано моральних страждань, які полягають у порушенні його звичайного способу життя, вимушених змінах у життєвих та виробничих стосунках, додаткових зусиллях, які він змушений був понести для відновлення свого стану здоров`я.

Розмір завданої йому шкоди оцінює у 500000 гривень.

Просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав.

Посилається на те, що позивачем та його представником не доведено, що пред`явленим позовом відповідачка завдала Кухта моральної шкоди та не надано відповідних доказів.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до стст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1-4 ст. 12 ЦПК України у цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до вимог чч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 23 чч. 1, 2 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Пунктами 3 та 4 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 р. роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. ( Пункт 3 доповнено абзацом третім згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5. Відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Чинним законодавством не передбачено презумпції наявності моральної шкоди, а тому у подібних правовідносинах підлягає застосування стаття 81 ЦПК України, зокрема, тягар доказування заявлений у позові фактичних даних лежить на позивачеві.

Наявність спору між сторонами не може становити імперативний характер у відшкодуванні моральної шкоди та свідчити, що сторона стала об`єктом посттравматичного стресового розладу.

Рішення суду по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , на яке посилається позивач, набрало законної сили 10.07.2017 року. Медичні довідки, якими Кухта підтверджує факт погіршення свого здоров`я датовані: 27.06.2017, 12.10.2017, 03.05.2018, 31.12.2018, 24.01.2019 року. У одній довідці вказано діагноз - бронхіт, а в інших - остеохондроз поперекового відділу.

Доказів того, що вказані хвороби могли бути викликані зверненням ОСОБА_4 до суду з позовом до ОСОБА_3 суду не надано.

Позивачем не конкретизовано в чому саме полягали його моральні переживаннях, порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, і т.д., а також не додано доказів завдання йому таких страждань.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 23, 1176 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14.09.2021 року.

Головуючий В.І. Гримут