Справа № 474/57/21
Провадження № 2/474/118/21
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

16.09.21року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 672 грн. 08 коп., -

встановив:

03.02.2021р. Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з ОСОБА_1 (далі - відповідачка) був укладений кредитний договір б/н від 27.07.2015р., за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідачка, всупереч норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 13.12.2020р. у неї перед позивачем наявна заборгованість в сумі 68 379 грн. 12 коп., я яких: 50 672 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 17 707 грн. 04 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Додатком до позовної заяви зазначено виписка по рахунку (оригінал), однак під час реєстрації справи працівниками канцелярії Врадіївського районного суду Миколаївської області встановлено відсутність вказаного додатку, в зв`язку з чим складено відповідний акт № 04-30/85/2021 від 03.02.2021р., який направлений позивачу.

Ухвалою суду від 07.06.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 18.06.2021р. з викликом сторін.

Вказаною ухвалою судом в порядку, визначеному ч. 7 ст. 81 ЦПК України, від позивача витребовувалися такі докази:

- первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачкою кредитних коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачкою щодо кредитного договору від 27.07.2015р., а саме за період з 27.07.2015р. по 13.12.2020р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість);

- розрахунок позовних вимог в частині нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до умов, зазначеним у Анкеті-заяві підписаної відповідачкою 27.07.2015р. за період з 27.07.2015р. по 13.12.2020р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість), з вказанням:

окремим рядком суми фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів та суми коштів зарахованих позивачем на погашення тіла кредиту без урахування, комісій, відсотків, штрафних санкцій та інших платежів;

окремими рядками суми нарахованих комісій, відсотків, штрафних санкцій та інших платежів та суми коштів зарахованих позивачем по вказаним платежам, окремо по кожному із виду платежів, не залежно від заявлених позовних вимог;

- докази підписання відповідачкою Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку.

Строк виконання ухвали від 07.06.2021р. встановлено невідкладно після отримання ухвали, але не пізніше 16.06.2021р.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено позивачу наслідки не виконання вимог ухвали суду в частині витребування доказів, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою також роз`яснено позивачу, що у разі неможливості виконати вимоги ухвали необхідно надати письмові пояснення з підтверджуючими це доказами, в тому числі шляхом направлення вказаної інформації на електрону адресу суду: E-mail: .

Також роз`яснено, що з метою ідентифікації учасника справи для проведення канцелярією суду реєстрації вхідної кореспонденції по справі, направленні до суду за допомогою електронної пошти заяви, клопотання, тощо мають бути підписані електронно-цифровим підписом.

Ухвала позивачем отримана 09.06.2021р., що підтверджується інформацією про направлення судової повістки та копії ухвали на електрону адресу позивача. Вказана ухвала також отримана позивачем 14.06.2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 487.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 18.06.2021р., не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та станом на 18.06.2021р. не виконав вимог ухвали суду про витребування доказів, про причини невиконання ухвали суд не повідомив, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 05.08.2021р.

Однак 25.06.2021р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення № 1338786-ВБ від 11.06.2021р., до яких не долучено жодного доказу. У вказаних поясненнях також не наведено об`єктивно існуючих поважних причин невиконання вимог ухвали суду.

З огляду на вищевикладене розгляд справи відкладено на 26.08.2021р., та в подальшому на 16.09.2021р. з повторним направленням позивачу для виконання ухвали від 07.06.2021р. в частині витребування доказів. Ухвала та судові повістки направлялися позивачу на вказану у позовній заяві адресу його електронної пошти в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Водночас представник позивача у вищевказані судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При чому позивач не виконав вимог ухвали суду від 07.06.2021р. в частині витребування доказів, та жодним чином не повідомив про причини невиконання останньої, як і не клопотав перед судом про надання додаткового строку на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів.

Відповідачка в жодне із судових засідань не з`явилася, хоча належним чином в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

З огляду на приписи ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищевикладене суд приходить до такого висновку.

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2015р. в сумі 68 379 грн. 12 коп., я яких: 50 672 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 17 707 грн. 04 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

До позовної заяви на підтвердження обґрунтованості позову, в тому числі, розрахунку позовних вимог, позивачем надано анкету-заяву підписану відповідачкою 27.07.2015р., витяги з тарифів банку та Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачкою, довідки позивача про зміну умов кредитування та надання відповідачці кредитних карток, які не підписані представником позивача.

Водночас позивачем до позовної заяви не надано жодних первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачкою кредитних коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачкою щодо кредитного договору від 27.07.2015р., а саме за період з 27.07.2015р. по 13.12.2020р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, в розумі ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, та, як наслідок, без надання відповідних документів первинного бухгалтерського обліку, сам по собі не є належним доказом підтвердження існування такої заборгованості. Вказана правова позиції висвітлена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020р. по справі № 278/2177/15-ц.

З огляду на вказане судом, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а саме перевірки обґрунтованості розрахунку позовних вимог та встановлення наявності чи відсутності заборгованості по кредиту, ухвалою від 07.06.2021р. від позивача витребовувалися вищезазначені докази необхідні для вирішення спору по суті, а саме встановлення наявності або відсутності обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, оскільки позивач жодним чином не виконав вимоги ухвал суду щодо витребування доказів та жодним чином не повідомив про причини неможливості надання таких доказів, суд вважає, що, в даному випадку, позивач не подав витребувані докази без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтями 79 та 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене слід також зазначити, що у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, а саме встановлення наявності або відсутності обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-84, 257, 259-263 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 672 грн. 08 коп. - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол