РІШЕННЯ

іменем України

16 вересня 2021 рокуСправа №451/1938/20
Провадження № 2/451/440/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1938/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

03 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Раковище Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , про що зазначено у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , від 25.06.2014 року, видано Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області.

Оскільки на момент смерті батько заповідального розпорядження не складав, відкрилася спадщина за законом, спадкоємцями якої були позивач та відповідач по справі. Відповідно, вони прийняли спадщину в рівних частках, про що містять відомості у Свідоцтвах про право на спадщину за законом від 31.01.2020 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 56 та 57.

Нещодавно позивачу стало відомо, що батько ОСОБА_4 був включений в додаткові списки на право на середню земельну частку (пай) та після звернення до Вузлівської сільської ради отримала копію рішення №12 від 01.02.2002 року, про існування якого вони з матір`ю не були обізнані під час звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та копія якого до заяви додається.

Таким чином залишилося не успадкованим право на земельну частку (пай). Поряд з цим, після звернення до нотаріуса із проханням щодо видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину, зокрема на право на пай, їй було відмовлено з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документа, зокрема сертифіката та рекомендовано звернутися із відповідними вимогами до суду.

Зазначає, що згідно Рішення II сесії XXIII скликання № 1 від 05 червня 1998 року, було вирішено внести зміни в рішення XI сесії XXII скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року «Про затвердження списку осіб, які мають право на середню частку» та затверджено по Вузлівській сільській раді середню земельну частку (пай) в розмірі 2,4 га.

Наведене вище у сукупності унеможливили реалізацію її майнових прав, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду.

З огляду на наведене вважає, що має право на спадкування права на середню земельну частку (пай), що належало її батькові ОСОБА_3 і посвідчене рішенням Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області №13 від 01.02.2002 року.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право на середню земельну частку (пай) загальною площею 2,40 га, що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-7).

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася. Скерувала в адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.32).

Відповідач підготовче судове засідання не з`явилася. Скерувала в адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.33).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 25 червня 2014 року (а.с.15).

Згідно даних, викладених у довідці №2239 від 12.11.2020 року, виданій виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день його смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_1 - дочка. Від імені померлого виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17).

З копій свідоцтв про право на спадщину за законом серії НОК 321906 та НОК 321905, виданих 31 січня 2020 року державним нотаріусом Медведюк З.С., завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області, в порядку заміщення виконуючою обов`язки завідувача Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області, вбачається, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 є його дочка - ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 (а.с.19,21).

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються наступними документами: копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 , від 18 травня 1978 року; копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , виданого повторно 24 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 06 липня 2013 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с.9,10).

Той факт, що відповідач та спадкодавець були чоловіком та дружиною підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 від 17 вересня 1977 року (а.с.14).

З копії рішення Виконавчого комітету Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 05 червня 1998 року «Про внесення змін у рішення VI сесії ХХІІ скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року «Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай)» констатовано, що сесія сільської ради, окрім іншого, вирішила затвердити по Вузлівській сільській раді середню земельну частку (пай) в розмірі 2,4 га, в тому числі, 1,92 га ріллі та 0,45 га кормових угідь (а.с.25).

Згідно з рішенням Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області №13 від 01 лютого 2002 року «Про включення в додаткові списки на право на середню земельну частку (пай), вирішено включити в додаткові списки на право на середню земельну частку (пай), окрім інших, ОСОБА_3 . Середню земельну частку (пай) виділити за рахунок земель запасу сільської ради в урочищі Залісся (а.с.14).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

При цьому, в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 ) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року.

Відповідно до пунктів 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Тобто, право на земельну частку (пай) має особа включена у списки на розпаювання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п. 3.1 роз`яснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно з нормами п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року №666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право на середню земельну частку (пай) загальною площею 2,40 га, що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 16 вересня 2021 року.