РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021

м. Одеса

Справа № 522/2303/21

Провадження № 2/522/5459/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кріль Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивілжитлобуд»

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво»

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

І.РУХ СПРАВИ

1.08.02.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Цивільжитлобуд», третя особа КП «Міське капітальне будівництво».

2.З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд:

-визнати бездіяльність ТОВ «Цивільжитлобуд» щодо ненадання ОСОБА_1 благоустроєного житла протиправною;

-зобов`язати ТОВ «Цивільжитлобуд» надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 171 ЖК України та Державним будівельним нормам України;

-стягнути з ТОВ «Цивільжитлобуд» моральну шкоду 150 000 грн.

3.Ухвалою від 12.02.2021 відкрито провадження у справі.

4.12.04.2021 відповідач подав відзив на позов.

5.11.05.2021 третя особа подала пояснення.

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

6.Позивач проживала в будинку АДРЕСА_1 , який в 2012-2013 р.р. вирішено знести. Його мешканцям було запропоновано інше житло. Згідно з договором, укладеним між ТОВ «Одесоблбуд» та ТОВ «Цивільжитлобуд» обов`язок щодо забезпечення житлом покладався саме на ТОВ «Цивільжитлобуд». ОСОБА_1 було запропоновано квартиру АДРЕСА_2 . Знаючи, що запропоноване житло є непридатним для проживання вона відмовилась від нього. Проте на підставі судового рішення від 23.05.2013 була примусово виселена з місця проживання з наданням іншого житла - квартири АДРЕСА_2 . Не погоджуючись з умовами проживання в квартирі, в яку її було примусово вселено, ОСОБА_1 замовила проведення будівельно-технічного експертного дослідження. Отримавши висновки про невідповідність квартири для проживання звернулась до суду із заявою про перегляд судового рішення, яким її було примусово вселено в спірну квартиру. За наслідками перегляду постановою Одеського апеляційного суду від 07.08.2018 вирішено позов задовольнити частково, а саме виселити ОСОБА_1 з житлового будинку, де вона проживала, але з наданням іншого житлового приміщення. Оскільки в попередньому судовому рішенні було зазначено, яке саме житло слід надати, а в судовому рішенні про перегляд за нововиявленими обставинами ні, то ОСОБА_1 звернулась за відповідними роз`ясненням судового рішення. Так, постановою Одеського апеляційного суду від 16.04.2019 роз`яснено постанову Одеського апеляційного суду від 07.08.2018 в частині, яка особа повинна надати ОСОБА_1 житло і яке це житло, а саме - надати інше благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 171 ЖК України повинно ТОВ «Цивільжитлобуд».

Після цього позивач неодноразово домагалась від відповідача виконати рішення суду, але ним воно не виконується. Також суд відмовив їй у видачі виконавчого документу для пред`явлення його для примусового виконання в частині надання їй житла.

Позивач вважає, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона фактично змушена й досі проживати у квартирі, яка не відповідає умовам для проживання. Тривале невиконання рішення суду і такі умови життя призвели до погіршення стану її здоров`я, перебування в постійному стресі.

Позиція відповідача

7.Вважає, що згідно з ст. 111 ЖК УРСР обов`язок надання іншого житла громадянам, які підлягають відселенню у зв`язку з вилученням земельної ділянки, покладається на організацію, якій відведено земельну ділянку. В даному випадку на КП «Міське капітальне будівництво». Тому ТОВ «Цивільжитлобуд» є неналежним відповідачем у справі. ТОВ «Цивільжитлобуд» не мав обов`язків перед позивачем щодо надання їй житла, а лише фінансував відселення мешканців будинку шляхом придбання іншого житла в межах виконання обов`язків зі звільнення будівельного майданчика перед ТОВ «Одесоблбуд» за договором від 01.02.2013. Дія даного договору закінчилась у зв`язку з його виконанням, а ОСОБА_1 не є стороною договору від 01.02.2013. Позивачем не надано належних доказів, що стан приміщення є непридатним для проживання. Норми ДБН на які посилається експерт у висновку втратили чинність в 2019 році. Обстеження приміщення для визнання його непридатним для проживання не проводилось.

Позиція третьої особи

8.КП «Міське капітальне будівництво» проти позову не заперечувало, оскільки вважає, що згідно з договором №7/О від 01.02.2013 саме на ТОВ «Цивільжитлобуд» покладено обов`язок надати житло. Крім того, судовим рішення підтверджено, що саме нього покладається такий обов`язок і ТОВ «Цивільжитлобуд» це рішення не оскаржувало.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9.Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Будинок знаходився на земельній ділянці, яка є власністю Одеської міської ради.

10.Відповідно до Генерального плану розвитку міста Одеси зазначений житловий будинок розташовано на ділянці забудови групи жилих будинків з об`єктами обслуговування мікрорайону "В" жилого району ІУ-4 ім.Таїрова і підлягав знесенню.

11.КП "Міське капітальне будівництво" є замовником будівництва.

12.Рішенням Одеського міськвиконкому №193 від 15.03.2007 Управління капітального будівництва (в т.ч. КП "Міське капітальне будівництво") було зобов`язано здійснити відселення громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 з наданням іншого благоустроєного житла. У додатку №1 до рішення передбачено надання мешканцям будинку АДРЕСА_1 для відселення дві однокімнатні та дві двокімнатні квартири.

АДРЕСА_3 .18.04.2012 між КП "Міське капітальне будівництво" та ТОВ "Цивільжитлобуд" було укладено Договір про співробітництво, за умовами якого ТОВ "Цивільжитлобуд" має зобов`язання забезпечити за рахунок власних та залучених коштів 100% оплату та ведення робіт з підготовки території будівельного майданчика, зокрема, з відселення громадян з наданням іншого житла.

14.Станом на час знесення будинку в ньому було зареєстровано 13 осіб.

15.На виконання своїх зобов`язань за договором ТОВ "Цивільжитлобуд" запропонувало ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 для відселення 6 однокімнатних і 2 двокімнатних квартири.

16.З ними були укладені відповідні угоди щодо відселення, крім ОСОБА_1 , яка відмовилась, оскільки запропонована квартира їй не підходила.

17.Для відселення ОСОБА_1 їй була запропонована однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі жилою площею 15,6 кв.м. Квартира розташована на 2-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку. Квартира має загальну площу 33,9 кв.м., в тому числі житлову - 15,6 кв.м., і складається з житлової кімнати, кухні площею 8 кв.м., санвузла площею 4,3 кв.м., коридору площею 3,6 кв.м. і коридору площею 2,4 кв.м., квартира має інженерне обладнання щодо водопостачання (холодного і гарячого), каналізації, опалення, електропостачання, що підтверджується технічним паспортом на квартиру і декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 10.01.2012. Власником квартири є ТОВ "Цивільжитлобуд".

18.У зв`язку з цим, в жовтні 2012 року КП «Міське капітальне будівництво» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача - ТОВ «Цивільжитлобуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про примусове виселення з наданням іншого житла.

19.Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2013 (справа № 1512/13800/2012), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.09.2013, позов КП «Міське капітальне будівництво» задоволено, а саме виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 з наданням іншого житла однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою 15,6 кв.м.

20.В свою чергу ОСОБА_1 , вважаючи, що квартира в яку її примусово було вселено не відповідає умовам для проживання, замовила висновок проведення будівельно-технічного експертного дослідження.

21.Згідно з висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 61-15 від 05.08.2015 в приміщеннях кухні та санвузла квартири АДРЕСА_2 відсутня влаштована система вентиляції (вентиляційні шахти), у приміщенні санвузла наявна імітована вентиляційна решітка, що не відповідає вимогам п.5.31,7.1.2 ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди»; квартира не підключена до системи централізованого теплопостачання в порушення п.5.24 ДБН, відсутня проектна документація підключення внутрішнього газопостачання до квартири; і вказані відомості суперечать відомостям Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10.01.2013.

22.Згідно з висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 021/2015 від 21.08.2015 тривалість інсоляції спірної квартири не відповідає вимогам діючих норм і правил.

23.Згідно з висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 115/2015 від 16.10.2015, складеного за замовленням керівника Управління капітального будівництва Одеської міської ради, квартира АДРЕСА_2 не відповідає нормам ДБН, у тому числі у зв`язку з відсутністю підключення її до системи централізованого опалення, по відсутності вентиляції та витяжних каналів, по відсутності вентиляції з механічним спонуканням.

24.Згідно з висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 69/1-15 від 04.06.2016 усунути вказані недоліки можна тільки частково, і лише шляхом реконструкції усього житлового будинку АДРЕСА_4 , а саме: реконструкції системи централізованого опалення будинку, системи вентиляції будинку тощо.

25.Отримавши ці висновки, в 2015 році ОСОБА_11 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2013 у справі №1512/13800/2012 за нововиявленими обставинами.

26.Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 (справа № 1512/13800/2012) заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду міста Одеси від 23.05.2013 за нововиявленими обставинами у справі № 1512/13800/2012 було задоволено: (1) скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2013 за нововиявленими обставинами (2) постановлено нове - у задоволенні позову КП «Міське капітальне будівництво» до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: ТОВ «Цивільжитлобуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виселення з житлового будинку з наданням іншого житлового приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою - 15,6 кв.м., - відмовлено.

27.Не погодившись з цим рішенням ТОВ «Цивільжитлобуд» оскаржило його. Так, постановою Апеляційного суду Одеської області від 07.08.2018 (справа № 1512/13800/2012) апеляційну скаргу представника ТОВ «Цивільжитлобуд» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов КП «Міське капітальне будівництво» задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 із наданням іншого житлового приміщення. В решті позову відмовлено.

28. ОСОБА_1 звернулась із заявою про роз`яснення цього рішення.

29.Постановою Одеського апеляційного суду від 16.04.2019 роз`яснено постанову Одеського апеляційного суду від 07.08.2018, таким чином, що особою, яка повинна надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, а саме - надати інше благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 171 ЖК України, є ТОВ «Цивільжитлобуд».

30. ОСОБА_1 неодноразово зверталась з заявами до відповідача щодо виконання постанов Одеського апеляційного суду від 07.08.2018, 16.04.2019. Жодної відповіді не отримала.

31.Також Київський районний суд міста Одеси листом від 11.07.2019 відмовив ОСОБА_1 у видачі виконавчого листа, оскільки вона є відповідачем у справі, а листом від 2021 року відмовлено через те, що 22.03.2013 виконавчий лист було видано позивачу КП "Міське капітальне будівництво" і постановою державного виконавця від 26.12.2013 закінчено виконавче провадження, у зв`язку з його добровільним виконанням.

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

32.Предметом спору є надання благоустоєного житла, яке відповідає умовам для проживання, а його підставами невиконання обов`язку щодо надання такого житла.

Щодо обов`язку надати благоустроєне житло.

33.Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

34.Порядок надання житла для постійного проживання з державного або комунального фонду, які інші питання житлового права регламентуються ЖК Української РСР, який є чинним на даний час.

35.На національному рівні житло розуміється як жиле приміщення, як таке, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам (ст. 50 ЖК Української РСР); житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 Цивільного кодексу України зазначено).

36.Термін «житло» в тлумаченні Європейського Суду з прав людини означає насамперед місце, де особа є «вдома».

37.Судом з`ясовано, що обставини щодо примусового виселення ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 , який підлягав знесенню з наданням їй іншого житла вже були предметом судового розгляду.

38.Так, у справі № 1512/13800/2012 за позовом КП «Міське капітальне будівництво» до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача - ТОВ «Цивільжитлобуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.09.2013, позов КП «Міське капітальне будівництво» задоволено, - виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 з наданням іншого житла однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою 15,6 кв.м.

39.Згодом постановою Апеляційного суду Одеської області від 07.08.2018 (справа № 1512/13800/2012) рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме виселено ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 із наданням іншого житлового приміщення. В решті позову відмовлено.

40.У той же час, постановою Одеського апеляційного суду від 16.04.2019 роз`яснено постанову Одеського апеляційного суду від 07.08.2018 в частині особи, яка повинна надати житло і яке це житло, оскільки ОСОБА_1 в межах перегляду справи за нововиявленими обставинами було доведено, що квартира АДРЕСА_2 не є благоустроєним житлом для проживання в ній.

41.Суд роз`яснив, що особою, яка повинна надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, а саме - надати інше благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 171 ЖК України є ТОВ «Цивільжитлобуд».

42.Учасниками як цієї судової справи, так і справи № 1512/13800/2012 були ті самі сторони, - КП «Міське капітальне будівництво», ОСОБА_1 , ТОВ «Цивільжитлобуд».

43.Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 308/6431/18, від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц.

44.Також в судовому рішенні у справі № 1512/13800/2012 було надано оцінку обставинам за яких суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_2 не відповідає нормам ДБН і не може вважатися благоустроєним житлом у розумінні ст. 50 ЖК у зв`язку із відсутністю підключення її до системи централізованого опалення, за відсутності вентиляції та витяжних каналів, відсутності належної інсоляції тощо, і усунути вказані недоліки можна тільки частково, і лише шляхом реконструкції усього житлового будинку АДРЕСА_4 , а тому ОСОБА_1 повинно бути надано інше благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 171 ЖК України.

45.У цій справі суди досліджували висновки будівельно-технічного експертного дослідження, на які й зараз посилається позивач.

46.Таким чином, обставини що непридатності спірної квартири для проживання вже оцінено судом, тому повторній переоцінці не підлягають з тих самих підстав.

47.Водночас суд відхиляє нові доводи відповідача про те, що норми ДБН на які є посилання у експертних висновках втратили чинність в 2019 році, оскільки на час їх складення такі були чинними.

48.Загалом, доводи ОСОБА_1 щодо якості житла стосувались та були невіддільні від питання хто повинен надати це житло.

49.У зв`язку з цим, постановою Одеського апеляційного суду від 16.04.2019 роз`яснено постанову Одеського апеляційного суду від 07.08.2018, таким чином, що особою, яка повинна надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, а саме - надати інше благоустроєне житло є ТОВ «Цивільжитлобуд».

50.Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

51.Зазначені вище судові рішення у справі № 1512/13800/2012 набрали законної сили. А рішення про роз`яснення судового рішення, крім того, ТОВ «Цивільжитлобуд» не оскаржувалось.

52.У той же час, маючи рішення суду, яке набрало законної сили, за яким ОСОБА_1 фактично одночасно має як обов`язок його виконати (в частині бути примусово виселеною), так і право вимоги (надати їй житло), заявниця сьогодні вимушена удаватися до подальшому засобу юридичного захисту її прав на отримання житла.

53.Її спроби отримати виконавчий документ для пред`явлення у відповідній частині, де вона має право вимагати надання їй житла, для примусового виконання, суд, що розглядав цю справу відмовив з тих мотивів, що вона не мала статусу позивача, виконавчий лист було видано позивачу КП "Міське капітальне будівництво" та постановою державного виконавця від 26.12.2013 закінчено виконавче провадження у зв`язку з його добровільним виконанням.

54.Проте розглядаючи цей спір, суд виходить з того, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Immobiliare Saffi v. Italy»). ЄСПЛ зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог конвенції (рішення від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України»; від 11.01.2005 у справі «Дубенко проти України» та від 7.12.2006 у справі «Козачек проти України»).

55.В контексті цього, представник позивача наголошував, що підстави цього позову є відмінними від підстав за яких вирішувалось питання про виселення та надання іншого житла. У цій справі підставою є умисне та продовжуване невиконання відповідачем обов`язку, що випливає з договору від 01.02.2013, а судовим рішенням про роз`яснення лише додатково констатовано такий обов`язок за ТОВ «Цивільжитлобуд».

56.Суд з цим погоджується, зокрема, й тому, що використовуючи усі можливі засоби захисту прав, лише звернення з окремим позовом до суду про зобов`язання надати житло, відповідатиме ефективному доступ до суду та захисту прав людини.

57.Аналізуючи доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не може ставити перед ТОВ «Цивільжитлобуд» питання про надання їй житла, так як договір № 7/О від 01.02.2013 укладався між ТОВ «Одесоблбуд» та ТОВ «Цивільжитлобуд», вона не є стороною договору, а сам договір виконано, суд такі відхиляє.

58.Відповідно до частини 2 та 5 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

59.18.04.2012 між КП «Міське капітальне будівництво» та ТОВ «Одесоблбуд» було укладено договір. Відповідно до п. 5.3.2 ТОВ «Одесоблбуд» зобов`язується забезпечити за рахунок власних та залучених грошових коштів 100% оплату та ведення робіт щодо підготовки території будівельного майданчика, а саме відселення громадян, які проживають у житлових будинках … по АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 … з наданням іншого благоустроєного житла, у зв`язку з будуванням об`єкту.

60.01.02.2013 між ТОВ «Одесоблбуд» та ТОВ «Цивільжитлобуд» укладено договір №7/О. Пунктом 1.1 договору передбачено, що ТОВ «Цивільжитлобуд» приймає на себе зобов`язання здійснити всі необхідні дії щодо звільнення будівельного майданчика, у тому числі по відселенню громадян із приватних житлових будинків, що підпадають під пляму забудови житлового будинку АДРЕСА_11 у відповідності з рішеннями міськвиконкому № 193 від 15.03.2007, № 297 від 10.06.2010. Предмет даного договору включає, зокрема, пошук та придбання квартир (житлових будинків) для відселення громадян, що проживають у приватних будинках, з виконанням при необхідності ремонту таких квартир (житлових будинків). Пунктом 6.3 договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

61.Отже, зміст зазначених договорів свідчить, що саме ТОВ «Цивільжитлобуд» взяло на себе зобов`язання щодо забезпечення відселених громадян квартирами.

62.Те, що особа, яка підлягала виселенню не була безпосередньою стороною цього договору, не означає, що такий може не виконуватись. Правова суть договору полягала у виконанні ТОВ «Цивільжитлобуд» обов`язків в інтересах цих мешканців.

63.Врегулювавши в договірному порядку правовідносини в частині хто повинен забезпечити мешканців житлом, посилання відповідача на те, що за змістом ст. 111 ЖК УРСР обов`язок надання іншого житла покладається на організацію, якій відведено земельну ділянку, тобто на КП «Міське капітальне будівництво», є безпідставними.

Щодо визнання протиправними дій.

64.Позивач просить визнати бездіяльність ТОВ «Цивільжитлобуд» щодо ненадання ОСОБА_1 благоустроєного житла протиправною.

65.Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

66.При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

67.Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

68.Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

69.Отже, визнання судом у цивільній справі незаконними рішення, дій чи бездіяльності стосується суб`єктів владних повноважень, де вони є учасниками цих правовідносин.

70.Спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Цивільжитлобуд». Зважаючи на те, що цивільне право ОСОБА_1 захищено шляхом зобов`язання відповідача надати житло, визнання бездіяльності протиправною у такому разі не відповідає належному та ефективному способу захисту прав та інтересів позивача. Судове рішення про задоволення таких вимог не є підставою для отримання житла, чого й прагне позивач.

Щодо моральної шкоди.

71.Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

72.Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

73.Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

74.Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні.

75.Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 150 000 гривень позивач пов`язувала з протиправністю ТОВ «Цивільжитлобуд», не вчинення ним жодних дій щодо надання благоустроєного житла. Вона протягом багатьох років проживає в квартирі, яка є такою, де немає всіх належних умов для комфортного проживання. Окрім того, тривале невиконання рішення суду і такі умови життя призвели до погіршення стану її здоров`я, перебування в постійному стресі, перебування в стані безнадії.

76.Оцінюючи чи зазнала позивач моральних страждань, суд бере до уваги такі обставини.

77.Приблизно в 2013 році позивач була заселена в квартиру, в якій не бажала проживати з самого початку. Згодом ОСОБА_1 все таки довела перед судом, що їй має бути надано інше житло (постанова Апеляційного суду Одеської області від 07.08.2018 у справі № 1512/13800/2012). З цього часу й досі це житло від ТОВ «Цивільжитлобуд» вона не отримала.

78.Суд погоджується з тим, що загалом процедура виселення, у зв`язку із знесенням житлового будинку була вкрай некомфортною обставиною в житті його мешканців. Проте заподіяння моральної шкоди позивач пов`язує лише з діями ТОВ «Цивільжитлобуд».

79.Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 не відповідає нормам ДБН, у зв`язку з відсутністю підключення її до системи централізованого опалення, по відсутності вентиляції та витяжних каналів, по відсутності вентиляції з механічним спонуканням, тривалість інсоляції спірної квартири не відповідає вимогам діючих норм і правил. Тобто, житло хоч і дійсно не відповідає усім вимогам, проте не є зовсім не придатним для проживання. Хоча це не означає, що заявник все таки немає права на інше благоустроєне житло.

80.Проте недостатньо стверджувати, що лише через ненадання ТОВ «Цивільжитлобуд» іншого житла її переживання досягли рівня таких страждань, що підлягають оцінці як моральна шкода. При цьому порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку іншого суб`єкта правовідносин завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

81.Суд вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та незаконними діяннями відповідача. Безумовно внаслідок недосконалого зазначення житла, в яке при примусовому виселенні позивач підлягала одночасно й вселенню, цей процес затягнувся.

82.Також судом не встановлено, що діями відповідача позивачу були заподіяні моральні страждання, так як обгрунтування їх заподіяння, доведення доказами позивачем не здійснювалось.

83.Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також те, що позивач не навела доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, в цій частині вимог позову слід відмовити.

84.Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 223, 247, 258-259, 265, 268, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд» надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, що відповідатиме вимогам статтей 50, 171 Житловго кодексу Української РСР та Державним будівельним нормам України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.09.2021.

Суддя Х.С. Кріль