Справа № 509/578/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Жижки О.В.

секретар Майорова Ю.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

інші учасники процесу не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт Овідіополь, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, приватного виконавця Щербакова Юрія Сергійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати виконавчий напис № 5418 від 03.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за кредитним договором № 0037/08/08-Z від 20.02.2008 року, укладеного між АБ «Форум» та ОСОБА_1 , заборгованості у загальній сумі 141 438, 38 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у грудні 2020 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 63871959 від 09.12.2020 року про стягнення з нього заборгованість за кредитним договором 0037/08/08-Z від 20.02.2008 року, укладеного між АБ «Форум» та ОСОБА_1 , заборгованості у загальній сумі 141 438, 38 грн. 09.12.2020 року приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. у виконавчому провадженні 63871959 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 14 143, 84 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 319, 00 грн. Таким чином загальна сума коштів, що підлягає стягненню - 155 901,22 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 5418 є таким, що не відповідає вимогам законодавства, таким, що вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», і є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.06.2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 21.07.2021 року.

15.03.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що твердження позивача про те, що він не був повідомлений про відступлення прав вимог жодним чином не стосуються наявності безспірної заборгованості. Між повідомленням про відступлення прав вимог за його кредитним договором та виникненням безспірної заборгованості не має причинно-наслідкового зв`язку, оскільки заборгованість позивача за договором виникла не у зв`язку з неповідомленням останнього про відступлення вимоги, а у зв`язку з систематичним невиконанням позивачем своїх обов`язків за і договором, оскаржуваний позивачем виконавчий напис передбачає стягнення з позивача 3% річних, а тому один лише факт наявності судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором (без врахування 3 % річних) не позбавляє кредитора захистити свої права та майнові інтереси в порядку ст. 625 ЦК України шляхом вчинення виконавчого напису, додані до позовної заяви фотографії документів схожих на квитанції та меморіальний ордер не можуть вважатися документами, на підставі яких можна дійти висновку про виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором та не можуть вважатися доказом в розумінні ст. 95 ЦПК.

16.07.2021 від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до суду надійшла заява, в якій вона просить суд слухати справу за її відсутністю.

20.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити, з тих же підстав, що були викладені у письмових поясненнях.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за згодою учасників процесу, а саме позивача та представника відповідача.

10.08.2021 від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до суду надійшла заява, в якій вона просить суд слухати справу за її відсутністю.

В судовое засідання 14.09.2021 треті особи не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їм судових повісток.

Суд, враховуючи думку позивача та представника відповідача, вирішив провести судовий розгляд справи.

В судовому засіданні 14.09.2021 року позивач просив позов задовольнити, а представник відповідача просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволений. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0037/08/08-Z від 20.02.2008 р. в загальній сумі 174684,44 грн, з яких: прострочена заборгованість з повернення тіла кредиту в сумі 3587,64 дол. США, що еквівалентно 28676,01 грн.; поточна заборгованість з повернення тіла кредиту в сумі 14 000 дол. США, що еквівалентно 111902,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 2884,91 дол. США, що еквівалентно 23059,09 грн.; поточна заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 203,23 дол. США, що еквівалентно 1624,42 грн.; пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 4422,93 грн.; штраф за невиконання вимог щодо страхування предмета застави в сумі 5000 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» 1746,84 грн. судового збору. Був виданий виконавчий лист.

18.06.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» був виданий дублікат виконавчого листа.

Поставновою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 21.08.2020 відкрито виконавче провадження №62878509 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18.06.2020. Боржник ОСОБА_1 .

Поставновою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 22.10.2020 відкрито виконавче провадження №63387679 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.05.2014. Боржник ОСОБА_3

03.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. видано виконавчий напис № 5418 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», яке змінило назву з ТОВ «Фінансова компанія «Веста», яке є правонаступником ПАТ «Банк Форум», яке було перейменовано з АКБ «Форум» щодо прав вимоги заборгованості за договором кредиту № 0037/08/08-Z від 20.02.2008 року, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 , заборгованості в розмірі 139 938,38 грн., а саме 3 % річних за період з 28.10.2017 року по 28.10.2020 року в сумі 44947,57 грн., пеня за період з 28.10.2019 року по 28.10.2020 року в сумі 94 990,81 грн., 1 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 141 438,38 грн.

Згідно з виконавчим написом № 5418 від 03.12.2020 року строк платежу за кредитним договором 0037/08/08-Z від 20.02.2008 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Відповідно до п.4.1 кредитного договору № 0037/08/08-Z від 20.02.2008 року за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Згідно з розрахунком, надісланим ОСОБА_1 , пеня складає 94990,81 грн, виходячи з суми заборгованості у розмірі 17587,64 дол. (498882,20 грн), дата початку розрахунку 28.10.2019, дата закінчення 28.10.2020; 3% річних 44947,57 грн, виходячи з суми заборгованості у розмірі 17587,64 дол. (498882,20 грн), дата початку розрахунку 28.10.2017, дата закінчення 28.10.2020.

Згідно з: меморіальним ордером від 24.11.2020 ОСОБА_1 було сплачено за виконачим листом від 18.06.2020 106221,47 грн, квитанцією від 24.11.2020 - 11810,70 грн, квитанцією від 20.11.2020 27574,42 грн, а за квитанцією від 04.02.2021 ОСОБА_3 було сплачено за виконачим листом від 15.05.2014 51500,00 грн.

Поставновою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 09.12.2020 відкрито виконавче провадження №63871959 з примусового виконання виконавчого напису №5418 від 03.12.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості в розмірі 141438,38 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин на підставі п.2 вищенаведеного Переліку. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 29.01.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення на підставі п.2 цього Переліку.

Відповідно до п.1 вищенаведеного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З наданих суду документів неможливо встановити, факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Як вище було зазначено, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0037/08/08-Z від 20.02.2008 в загальній сумі 174684,44 у національній валюті - гривні, а далі у рішенні наведено з чого ця сума складається у дол. США, зі вказанням еквіваленту у гривні.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, сума заборгованості, з якої вираховувались пеня та 3% річних вказана у розмірі 17587,64 дол., а далі вказаний її еквівалент у розмірі 498882,20 грн, що, на думку суду, виключає безспірність наведеної заборгованості.

При цьому, дата початку розрахунку за пенею 28.10.2019, дата закінчення 28.10.2020; за 3% річних дата початку розрахунку 28.10.2017, дата закінчення 28.10.2020 і курс дол. США на кожний з періодів, вказаних у розрахунку, різний, але ж відповідачем вказана єдина сума еквіваленту заборгованості у гривні у розмірі 498882,20 грн, що також не дає підстави вважати таку заборгованість безспірною.

Також, позивач у позові посилається на те, що виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 10 років (з 20.02.2008), за якою було винесено рішення суду від 23.03.2014, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису, тобто останній не є безспірним.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

При цьому, підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи не можливо встановити дату спливу позовної давності щодо останнього щомісячного платежу за кредитним договором від 20.02.2008, однак зважаючи на наявність рішення суду про стягнення заборгованості від 25.03.2014, можливо стверджувати про її сплив, а тому і про її сплив і щодо пені, оскільки не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена, що також виключає безспірність заборгованості за пенею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, який не підлягає виконанню, що не позбавляє відповідача права на звернення до суду з відповідним позовом в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що сплата згідно з: меморіальним ордером від 24.11.2020 ОСОБА_1 за виконачим листом від 18.06.2020 106221,47 грн, квитанцією від 24.11.2020 - 11810,70 грн, квитанцією від 20.11.2020 27574,42 грн, а за квитанцією від 04.02.2021 ОСОБА_3 за виконачим листом від 15.05.2014 51500,00 грн. була здійснена вже після періоду, за який відповідачем були здійснені нарахування, а тому на вчинення виконавчого напису не впливала.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. та 681,00 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м.Київ, вул. Олексія Терьохіна 8-а, оф. 111), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни (01032, м.Київ, вул. Т.Шевченка 38, прим. 147, кім.5,7), приватного виконавця Щербакова Юрія Сергійовича (65082, м.Одеса, вул. Гоголя 19, оф.1), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 03.12.2020 року № 5418, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості в розмірі 141 438 (сто сорок одна тисяча чотириста тридцять вісім) грн. 38 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м.Київ, вул. Олексія Терьохіна 8-а, оф. 111) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) грн. 00 коп та у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2021 року.

Суддя О.В. Жижка