Єдиний унікальний номер 235/2733/21
Номер провадження 22-ц/804/2290/21
Єдиний унікальний номер 235/2733/21
Номер провадження 22-ц/804/2290/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Кішкіної І.В., Мірути О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди (суддя першої інстанції Хмельова С.М., повний текст рішення складено 09 липня 2021 року),

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на свою користь відшкодування моральної шкоди у сумі 200000 гривень та судові витрати у сумі 10000 гривень.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 150000 гривень 00 копійок, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», на користь держави судовий збір 681 гривню 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник відповідача ОСОБА_2 , та подав апеляційну скаргу, зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції залишив поза увагою ті обставини, що ані позовна заява, ані додані до неї документі ні містять жодного підтвердження того, що моральні страждання позивачу, спричиненні саме діями відповідача. За час роботи позивача на підприємстві відповідача, не зафіксовано випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності підйомних і тягових пристроїв, що мало б спричинити отриманню травми на виробництві. За весь час роботи позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці, протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із травмуванням, не було встановлено.

Наголошує на тому, що не зрозуміло в чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати працездатності позивачем, оскільки відповідно до акту Н-А від 15.01.2019 року вказується, що одна із осіб допустила порушенням нормативних актів з охорони праці, що призвело до нещасного випадку є потерпілий ОСОБА_1 , а саме, особиста необережність під час виконання робочого завдання з проведення гірничої виробітки у вентиляційному штреку. Крім того, оформляючи трудові відносини, позивачу було роз`яснено його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки ки їх впливу а здоров`я .

Вказує на те, що стягнута сума з відповідача на користь позивача у розмірі 150000 гривень є необґрунтованою. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наданими позивачем доказами, виходячи із засад розумності та одночасно зважаючи на відсутність доказів на підтвердження постійного знаходження на лікуванні, розмір моральної шкоди є завищеним.

Також зазначає, що дана справа не представляє високу складність, справа слухалась в спрощеному провадженні, докази адвокату збирати не потрібно, всі документи знаходяться у позивача, судові витрати позивача є завищеними та фактично не понесені.

Представник ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» Пелеп Д.Ю., просив рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року скасувати, та ухвали нове, яким частково задовольнити позовну заяву, та стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 60000 гривень, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В задоволенні решти вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 200000 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2270 х 100=227 000), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04.12.2018 року прийнято учнем прохідника підземний дільниці ГПР -3 з оплатою учня прохідника підземного до ПРАТ «ШУ «Покровське», з 12.04.2019 р. по теперішній час брошурувальник дільниці АБК (а.с.35).

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 14.01.2019 року, 16 грудня 2018 року о 16 годині 45 хвилин з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, за таких обставин:

О 16 годині 35 хвилин 16.12.2018 р. ОСОБА_1 знаходячись в районі кінцевого барабану ППЛ виконував зачистку гірничої маси, під час чого похитнувся, втратив рівновагу, і, намагаючись утриматись на ногах, праву руку поклав на нижню гілку стрічки ППЛ, по якому в цей час здійснювалося транспортування гірничої маси з ланцюгового перезавантажувача КСП-42М на ППЛ, а з ППЛ на ЛТ-1000, внаслідок чого праву руку ОСОБА_1 захопило стрічкою ППЛ затягнуло в кінцевий барабан ППЛ з послідуючою травматичною ампутацією верхньої кінцівки на рівні нижньої третини плеча. Відразу ОСОБА_1 надали першу медичну допомогу і доставили в травматологічне відділення Мирноградської ЦМЛ.

Наслідки нещасного випадку, діагноз: тимчасова втрата працездатності, Сполучена травма тіла: травматична ампутації правої в/кінцівки на рівні н/3 плеча, з розчаленням м`яких тканин правого плеча, надпліччя, правого великого грудного та дельтовидного м`язів з циркулярною відсутністю шкіри, підшкірної жирової клітковини до рівня правого плечового суглоба з переходом на праву половину грудної клітки, лопаткову область надпліччя з пошкодженням судинно-нервового пучку на рівні с/3 правої ключиці. Відкритий перелом с/3 правої ключиці з відсутністю дистального кінця її, відкритий перелом акроміального відростка правої лопатки. Правобічний пневмоторакс. Травматичний та геморагічний шок 3-4 ступеня.

В акті визначені причини настання нещасного випадку: невиконання вимог інструкцій з охорони праці: не забезпе¬чення належної безпеки оточуючих людей під час виконання наряду з проведення гірничої виробки у вентиляційному штреку11 південної «біс» лави блоку 10 16.12.2018 у ІІ зміну; особиста необережність потерпілого під час виконання змінного завдання з проведення гірничої виробки у вентиляційному штреку 11 південної «біс» лави блоку 10 16.12.2018 року у ІІ зміну; порушення п.1 глави 5 розділу V НПАОП 10.0-1.01- 10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті прохідника», с. 14 ЗУ «Про охорону праці», п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2017-2019 роки. Невиконання посадових обов`язків: відсутність належного контролю за безпечним виконанням змінного завдання робітниками дільниці ГПР-3 16.12.2018 року у ІІ зміну з боку ІТП дільниці ГПР-3.

Комісія з розслідування нещасного випадку оглянула місце нещасного випадку; ознайомилася з пояснювальними записками осіб, які мають відношення до даного нещасного випадку; ознайомилася з нормативно-технічною та організаційно-розпорядчою документацією; ознайомилася з медичним висновком про характер травми і дійшла висновку, що відповідно до п. 15, пп.2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1.

Комісія також дійшла висновку, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, що призвело до даного нещасного випадку є: ОСОБА_3 прохідник дільниці ГПР-3, ОСОБА_1 прохідник дільниці ГПР-3, ОСОБА_4 помічник начальника дільниці ГПР-3 (а.с.15-20).

Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1, затверджено 15.01.2019 року (а.с. 21-26).

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань охорони праці ПРАТ «ШУ «Покровське» щодо зменшення одноразової допомоги у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з прохідником підземним дільниці ГПР -3 ОСОБА_1 , від 17.04.2019 року, постановили зменшити розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 на 10 % (а.с. 30-33).

11.04.2019р. вперше оглянутий МСЕК і у відповідності до довідки №057427 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з причини трудового каліцтва безстроково, встановлено висновок, що він працездатний у спеціально створених умовах на дому, може працювати брошурувальником (а.с.12).

Відповідно до довідки Міжрайонної травматологічної МСЕК м. Покровськ №083001 від 11.04.2019 р. ОСОБА_1 встановлено 75% втрати працездатності з 11.04.2019 р. безстро¬ково, визначено потребу у медикаментозному, оперативному лікуванні, протезування правої руки, взуття на гумках, побутовий догляд, чохли на куксу, рукавички на протез постійно. Встановлено 2-гу групу інвалідності (а.с.12).

Відповідно до виписки з історії хвороби № 9327 ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні:

16.12.2018 року операція: ПХО, рани правої половини грудної клітки з екзартикуляцією правої верхньої кінцівки.

24.12.2018 року госпіталізовано до КНП «Міська лікарня №3» Краматор¬ської міської ради опікове відділення.

24.12.2018р. операція - ревізія рани кукси правої верхньої кінцівки. Некректомія.

27.12.2018р. операція - етапна некректомія рани кукси правої руки. Аутодермопластика.

04.01.2019 р. операція - етапна некректомія рани кукси правої руки. Аутодермопластика.

17.01.2019р. операція - аутодермапластика ран кукси правої руки.

25.01.2019р. виписан на амбулаторне лікування (а.с.14).

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 301 ОСОБА_1 потребує медикаментозного лікування, оперативного лікування, протезування правої руки, взуття на гумках, чохли на куксу, рукавички на протез (а.с.27-29).

ОСОБА_1 перебуває з 16.02.2013 року у шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.37). У свідоцтві про народження ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком зазначений ОСОБА_1 (а.с.38). У свідоцтві про народження ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком зазначений ОСОБА_1 (а.с.39).

Частково задовольняючи позовні вимоги до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» суд першої інстанції врахував надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також принципи розумності та справедливості, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем ушкодження здоров`я на виробництві, грошову компенсацію в розмірі 150000 гривень.

Також стягуючи з відповідача витрати на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи складність справи, те, що позовні вимоги задоволені частково, однак представник позивача адвокат не приймав участь в судовому розгляді справи, за що позивачем було сплачено 5000 гривень, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом на користь позивача з відповідача підлягають частковому стягненню судові витрати, а саме за вивчення документів, наданих замовником та складання позовної заяви в розмірі 5 000 гривень.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК від 11.04.2019 року, згідно якої позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 75 % первинно з 11.04.2019 року безстроково (а.с.12).

В даному випадку травмо пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 150000 грн., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції об`єктивно оцінив надані позивачем докази на підтвердження моральних страждань, а саме: вимушеність звільнення через неможливість за станом здоров`я продовжувати роботу, акт розслідування нещасного випадку 14.01.2019, Акт № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, епікриз історії хвороби № 791/73,виписка з історії хвороби №9327, індивідуальна програма реабілітації інваліда № 301 (а.с.13-30) які дають підстави для висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18).

Доводи апеляційної скарги, що відповідно Акту про проведення розслідування нещасного випадку, який стався 16.12.2018 року одним із винних визнано позивача, не дають підстав вважати, що з власної вини з ним трапилася ця травма, оскільки на роботодавця покладений обов`язок , забезпечити безпечні умови праці. Крім того, як вбачається, з зазначеного акту, винним також визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,останній є начальником дільниці ГПР-3 ПрАТ «ШУ «Покровське» на якої працював позивач, а тому доводи про порушенням та безпідставне стягнення суми у розмірі 150000 гривень з Шахти є необґрунтованими та безпідставними.

Апеляційний суд дійшов висновку, що характер та ступінь тяжкості отриманої травми, отримання ІІ групи інвалідності безстроково та зважаючи на ціну протеза, без якого позивач не може вести повноцінного життя, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не створив позивачеві безпечних умов праці, не впроваджував сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, внаслідок чого ОСОБА_1 втратив професійну працездатність.

Щодо незгоди особи, яка подала апеляційну скаргу, з визначеним судом розміром компенсації, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_8 визначений судом у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних потерпілому моральних і фізичних страждань, з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках. При визначенні розміру відшкодування судом враховані вимоги розумності і справедливості; роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Стосовно з незгодою з сумою правничої допомоги апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, суд також дотримався порядку, визначеного ст.137 ЦПК України.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції достатньо в повній мірі мотивував свій висновок та правильно вирішив це питання, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом вірно було враховано розмір витрат, понесених позивачем за надання йому такої допомоги, час, який було витрачено адвокатом на надання юридичної допомоги, враховано співмірність витрат із складністю справи, обсяг наданих послуг і виконаних робіт, ціну позову, тобто таким, що не суперечить вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України.

Такий висновок суду є законним і справедливим.

Суд апеляційної інстанції не встановив підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру компенсації та правничої допомоги. Заперечуючи проти розміру стягнутої на користь позивача компенсації, відповідач на порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не подав належних і допустимих доказів.

Наведені в апеляційній скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

І.В. Кішкіна

О.А. Мірута