У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Логойди І.В., за участю секретаря судового засіданя Лупак В.І., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Навроцький Володимир Вячеславович до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» про визнання недійсним договору про надання послуг водопостачання і водовідведення №680 від 17.04.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Навроцький Володимир Вячеславович, звернулась в суд з позовною заявою до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства міста Ужгород» про визнання недійсним договору про надання послуг водопостачання і водовідведення №680 від 17.04.2015року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника позивача адвоката Нароцького В.В. надійшло клопотання про виклик свідків, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 разом з свідками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), звернулися за проведенням водопроводу для будинків у 2015 році. Адміністрація водоканалу запропонувала їм такі варіати: вибрати одну людину, з якою водоканал укладе договір від імені ромського/циганського табору; ця людина буде представляти інтереси і діяти від імені всіх інших мешканців ромського/циганського табору; доступ до води буде у колодязі на березі річки Уж, звідки кожна родина буде тягнути собі водопровід до власного домогосподарства у таборі; з кожним окремо договір про водопостачання укладатись не буде, кожному окремо водопровід тягнутися не буде. Для встановлення обставин, які мають значення у справі, просить викликати та допитати вищевказаних свідків.

Представник відповідача у своїй письмовій заяві від 16.09.2021 заперечив проти виклику свідків, зауваживши, що користувачами за договором, який підписала позивачка є вона та члени її сім`ї, які вказані в договорі та були включені до користувачів цих послуг, це також може підтвердити пільга, яку позивач отримала як багатодітна мати.

16.09.2021 року від відповідача надійшло клопотання про залучення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, для отримання висновку про дискримінацію позивача.

У судове засідання представник відповідача не з"явився, причин неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про виклик свідків, та просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залучення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини.

Заслухавши учасників справи, розглянувши вказані клопотання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є визнання недійсним договору про надання послуг водопостачання і водовідведення №680 від 17.04.2015 року.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними, чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З приводу клопотання представника позивача про виклик свідків, суд зазначає наступне.

Вказане клопотання мотивовано тим, що зазначені в клопотанні про виклик свідків особи, можуть підтвердити факт того, що позивач укладала договір в інтересах інших осіб, була обрана для укладення договору від імені всіх мешканців, з якими відповідач не мав наміру укладати договір водопостачання, збір коштів та інші обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

В силу положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частинами першою третьою статті 91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Згідно до положень, викладених в ч.2 ст.78 ЦПК, яка регламентує допустимість доказів, установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що виходячи зі змісту статті 59 ЦПК (1618-15) та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК (435-15 ), не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

З огляду на зазначене, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, та приймаючи до уваги предмет позову, приходить до висновку про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), оскільки представником позивача не обґрунтовано належність вимоги про виклик у якості свідків для підтвердження її вимог.

Що стосується заявленого клопотання відповідача про залучення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, суд зазначає наступне.

Протокол № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України від 09.02.2006 № 3435-IV, у статті 1 передбачає, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою; ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1 (пункти 1, 2).

Конституція України встановлює гарантії рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності їх перед законом, недопустимості привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Наведені вище положення відтворені та розвинуті в актах законодавства, та за ознакою звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав, відповідно до яких будь-яка дискримінація забороняється ( ст. 1 ч. 1 п.п. 2, 3, ст.ст. 2-6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»).

Парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (ст. 101 Конституції України).

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України; Уповноважений Верховної Ради України з прав людини здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб; діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод (ст. 4 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини у рамках здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини та громадянина та захистом прав кожного на території України і в межах її юрисдикції з урахуванням наданих законодавчих повноважень запобігає будь-яким формам дискримінації та здійснює заходи щодо протидії дискримінації, в тому числі, надає висновки у справах про дискримінацію за зверненням суду (ст. 10 ч. 1 абз. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст. 13 п. 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»).

ЦПК України передбачає, що у випадках, встановлених законом, та з дотриманням правил щодо обґрунтування підстав відповідного представництва, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; з метою захисту прав і свобод людини і громадянина у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може особисто або через свого представника звертатися до суду з позовом (заявою), брати участь у розгляді справ за його позовними заявами (заявами), а також на будь-якій стадії розгляду вступати у справу, провадження в якій відкрито за позовами (заявами) інших осіб, подавати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, у тому числі у справі, провадження в якій відкрито за позовом (заявою) іншої особи (ст. 56 ч. 1, ст. 56 ч. 2 ЦПК України, яка узгоджується з положеннями ст. 13 п. 10 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»); органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень; участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне (ст. 56 ч. 6 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», Уповноважений Верховної Ради України з прав людини у рамках здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини та громадянина та захистом прав кожного на території України і в межах її юрисдикції запобігає будь-яким формам дискримінації та здійснює заходи щодо протидії дискримінації, а саме:

- здійснює контроль за дотриманням принципу недискримінації в різних сферах суспільних відносин, зокрема у приватній сфері;

- звертається до суду із заявами про дискримінацію з метою захисту суспільних інтересів та особисто або через свого представника бере участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законом;

-проводить моніторинг та узагальнює результати дотримання принципу недискримінації в різних сферах відносин; -розглядає звернення осіб та/або груп осіб з питань дискримінації;

-веде облік та узагальнює випадки дискримінації в різних сферах відносин;

-вносить пропозиції щодо вдосконалення законодавства про запобігання та протидію дискримінації, застосування та припинення позитивних дій;

-надає висновки у справах про дискримінацію за зверненням суду;

-висвітлює у щорічній доповіді питання запобігання та протидії дискримінації та дотримання принципу недискримінації;

-здійснює співпрацю з міжнародними організаціями, відповідними органами зарубіжних країн з питань дотримання міжнародних стандартів недискримінації;

-здійснює інші повноваження, визначені Конституцією і законами України.

З пункту 3 листа від 16.02.2015 року № 9-199/0/4-15 "Щодо необхідності отримання судами висновків Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про дискримінацію" вбачається, що повноваження суду щодо звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для отримання висновку в справах про дискримінацію може бути реалізоване як з ініціативи суду, так і за клопотанням сторони у справі.

Таким чином, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може бути залучений судом до участі у справі для подання на виконання своїх визначених законом повноважень висновку у справі про дискримінацію. У цьому разі залучена до участі в справі особа має процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 ЦПК України, а також має право висловити свою думку щодо вирішення справи по суті (ст. 57 ч. 6 ЦПК України).

Зупинення провадження в справі у зв`язку із залученням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання висновку на виконання своїх повноважень або у зв`язку із зверненням по такий висновок цивільним процесуальним законом не передбачено (ст.ст.251, 252 ЦПК України).

Виходячи з наведеного та беручи до уваги необхідність повного і всебічного з`ясування обставин справи, забезпечення сторонам можливості належної реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 12 ч.ч. 2, 3, 5, ст. 13 ч.ч. 1, 3, ст. 81 ч.ч. 1, 2, ст. 214 ч. 2, ст. 263 ч. 5, інші норми ЦПК України), суд вважає можливим залучити до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» про визнання недійсним договору про надання послуг водопостачання і водовідведення №680 від 17.04.2015 року Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання у тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали суду висновку у справі про дискримінацію на виконання своїх повноважень.

Належною процесуальною формою отримання судом висновку у справі про дискримінацію є залучення відповідно дост. 56 ч. 6 ЦПК України Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до участі у справі для подання такого висновку з врахуванням необхідності вирішення спору в розумний строк.

Керуючись ст.ст. 4,.10,12,13,18,56,90,91,116,117,182-183,197 200, 258-261,210 ЦПК України, на підставі ст. 10 ч. 1 абз. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»,ст. 13 п. 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Навроцького Володимира Вячеславовича, про виклик до суду в якості свідків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ).

Клопотання відповідача про залучення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини задовольнити.

Залучити до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Навроцький Володимир Вячеславович до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» про визнання недійсним договору про надання послуг водопостачання і водовідведення №680 від 17.04.2015 року Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання у тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали суду висновку у справі про дискримінацію на виконання своїх повноважень.

Відкласти розгляд справи на 15.10.2021 на 10 год 20 хв. у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Про час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Копію ухвали направити Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда