Провадження № 2/760/8565/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» /далі - ТОВ «ФК «Фінанс Інновація»/ (; адреса: 03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна /далі - приватний нотаріус Григорян Д.Г./ (адреса: АДРЕСА_3 ), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович /далі - приватний виконавець Єфіменко Д.О./ (адреса: 04073, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 172, оф. 65), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

08.04.2021 вказана позовна заява, за підписом представника позивача - Остропольського В.Л. (діє на підставі довіреності), надійшла до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11.05.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

24.06.2021 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Печерського районного суду міста Києва від 17.06.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Обґрунтування позову

В позові ставиться питання про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 1199 від 09.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Григорян Д.Г. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості за кредитним договором № 0-1 від 09.08.2020 в розмірі 23 430,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує, зокрема, наступним:

«позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 1199 від 09.03.2021 на роздруківці з мережі Інтернет (копії) Кредитного договору № 0-1 від 09.08.2020 нібито укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та позивачем - ОСОБА_1 , про стягнення з позивача - ОСОБА_1 23 430,00 грн.

Про наявність вищевказаного виконавчого напису позивачу стало відомо у результаті встановлення програми «Дія» де було відображено відкриття/наявність виконавчого провадження за № 64794707 від 11.03.2021, ознайомлення з Постановою приватного виконавця Єфіменка Д.О. про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2021, постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 11.03.2021, Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.03.2021.

Позивач категорично стверджує, що виконавчий напис №1199 вчинений приватним нотаріусом Григорян Д.Г. від 09.03.2021 вчинений безпідставно, оскільки заборгованість за Кредитним договором відсутня та не є безспірною, зазначений виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому наявні підстави для визнання їх такими, що не підлягають виконанню, що підтверджується наступним.

Щодо відсутності безспірної та взагалі як такої заборгованості за Кредит ним договором № 0-1 від 09.08.2020.

Так. п. 1.1 Договору передбачено, що Товариство надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичачьник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі.

Відповідно до п. 3.5. Договору, Нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом (крім випадку, узгодженого Сторонами в пункті 3.7. цього Договору). При цьому проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника, номер якої було вказано Позичальником при реєстрації на Сайті Товариства monetka.иа до дня повернення суми Кредиту (його частини), визначеної у п. 1.1. цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 6 цього Договору) включно. При поверненні Кредиту частинами, нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, Строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у Кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання Кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Позивач стверджує, що коштів від Відповідача, вказаних у Договорі, не отримував, при ньому жодних доказів передачі коштів за Договором Приватному нотаріусу не надано, тому у Відповідача були відсутні підстави для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою примусового стягнення коштів з ОСОБА_1 - як безспірної заборгованості.

В свою чергу, приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису № 1199 від 09.03.2021 не перевірено, чи подано на обгрунтування стягнення документи, які підтверджують наявність чи безспірність заборгованості і встановлюють прострочення виконання зобов`язання, також третьою особою-1 допущено ряд порушень законодавства.

Зазначене в сукупності є підставою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо відсутності доказів передачі коштів.

Позивач наголошує, що жодних належних та допустимих доказів передачі коштів згідно Договору позики не існує, тому що Позивач коштів за Договором від Відповідача не отримував, а тому у Відповідача були відсутні підстави для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчих написів з метою примусового стягнення коштів з ОСОБА_1 як безспірної заборгованості.

Відповідно до умов Кредитного договору, а саме п. 1.3, цільовим призначенням грошових коштів, які нібито були передані Позивачу встановлено не споживчі цілі/потреби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зазначення Відповідачем у договорі номеру карткового рахунку, на який ніби то було перераховано грошові кошти з метою виконання Відповідачем умов Кредитного договору, жодним чином не співвідносить вказаний картковий рахунок з особою Позивача, та не може бути доказом отримання саме ОСОБА_1 грошових коштів у сумі, що зазначена у вказаному Кредитному договорі, як і будь-яких інших грошових коштів від Відповідача.

Окрім того, варто звернути увагу суду, що банківський рахунок Позивача, навіть не зазначений у Кредитному договорі, тобто не можливо встановити сам факт передачі грошових коштів - Позивачу. Окрім того, в Кредитному договорі Відповідачем не зазначена навіть банківська установа, у якій, на думку Товариства. Позивачем було відкрито картковий рахунок на якій Відповідач надав грошові кошти. Жодних документів, що Позивач відкривав картковий рахунок, і що наданий картковий рахунок (послідовність цифр), являється діючим банківським рахунком, відкритим за чинним банківським законодавством України, що вказаний рахунок на момент укладення Кредитного договору на виконання вимог якого й було вчинено оспорюваний виконавчий напис, був діючим та належав Позивачу, та що на такий банківський рахунок було можливо перерахувати грошові кошти у будь-якій сумі.

Таким чином, наявність значної кількості неузгодженосте та недостовірностей під час укладення вказаного Кредитного договору, дає істотні підстави вважати що вказаний Кредитний договір взагалі ніколи не укладався, оскільки відсутні будь-які докази, що саме Позивачем були отримані грошові кошти від Відповідача з метою виконання останнім істотних умов договору № 0-1 від 09.08.2020.

Таким чином, під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, приватним нотаріусом Григорян Д.Г., не було дотримано вимог чинного законодавства України та не перевірено факту отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів від ТОВ «ФК «Фінанс Інновація».

Щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчих написів за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення нотаріальних дій. затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (надалі також Порядок) конкретизує правила та умови вчинення виконавчого напису.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріус)' подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. 3.1 та 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо по дані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При цьому, згідно з п. 3.5 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), передбачено у разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), що для одержання виконавчого напису подаються:

- оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 750/1627/18: «Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо».

В даному випадку підлягає застосуванню також пункт 2 Переліку щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. А саме, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості.

У даному випадку документи, передбачені Переліком, наявність яких згідно з вимогами законодавства є обов`язковою, які підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання - відсутні, а приватний нотаріус під час вчинення виконавчих написів не перевірив, чи подано на обгрунтування стягнення документів.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх. не вирішує по суті питань права. Тому вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й. крім того, також бути безспірною. заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 14,08.2019 у справі № 569/8884/17 та у постанові від 23.01.2018 по справі № 310/9293/15.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17. безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що. відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, і відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Щодо вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Як було зазначено вище, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172,

Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10.12.2014 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 (залишеною в силі Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.12.2020), про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, доходить висновку, що виконавчий напис № 1199, вчинений 09.03.2021 приватним нотаріусом Григорян Д.Г., не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не підлягає виконанню.

Отже, підсумовуючи все викладене вище:

1.Безспірна заборгованість Позивача перед Відповідачем за Кредитним договором відсутня;

2.Відсутні належні докази передачі коштів за Договором;

3.Відсутні належні докази здійснення розрахунків між сторонами у безготівковій формі;

4.Приватний нотаріус під час вчинення Виконавчого напису №1199 від 09.03.2021 року не перевірив, чи подано на обгрунтування стягнення документи, які підтверджують

безспірність заборгованості;

5.Виконавчий напис вчинений на копії електронного документу (роздруківці бланку договору з мережі інтернет) без підтвердження проставлення відмітки на оригіналі Кредитного договору про вчинення виконавчого напису, що створює можливість множинності виконавчих написів та подвійного стягнення.

6.Виконавчий напис вчинений на Кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений у момент його укладення.

Все в сукупності свідчить про вчинення виконавчих написів з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу II Порядку та про необхідність визнання Виконавчих написів № 1559, 1560 такими, що не підлягають виконанню».

Відзив та його обґрунтування

22.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування таких вимог ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», зокрема, зазначається, що відповідно до укладеного договору № 0-1 від 09.08.2020 (далі - Кредитний договір) між відповідачем (далі - Відповідач/Товариство/Кредитодавець) та ОСОБА_1 , позивач отримав кредит у розмірі 4 000 грн 00 коп, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Позивача на веб-сайті мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме 09.08.2020 надав позивачу кредит у розмірі 4 000 гривень 00 копійок, шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «Універсал Банк».

Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Процентна ставка за користуванням кредитними коштами, вказана в п. 1.2 та п. 3.3. Кредитного договору не змінювалась відповідачем в односторонньому порядку та застосовувалась відповідно до умов Кредитного договору.

Позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості.

На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, в зв`язку з не виконанням Позивачем зобов`язань за Кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по Договору № 0-1 від 09.08.2020 з Позивача.

Станом на 19.07.2021 заборгованість за Договором № 0-1 від 09.08.2020 становить 23 430 грн 00 коп, та складається з:

- 4 000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 18 480 грн 00 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 950 грн 00 коп - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса (розрахунок заборгованості додається).

Станом на 07.01.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості не змінився з дати вчинення виконавчого напису, з урахуванням того, що не відбувалися погашення, що відображено у розрахунку заборгованості.

Таким чином, у Відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі.

Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, відповідач вважає, що оскаржений виконавчий напис є таким, що підлягає виконанню.

Відповідь на відзив та його обґрунтування

10.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить поновити процесуальний строк на подання зазначеної відповіді, прийняти відповідь на відзив до уваги та задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування таких вимог, позивач зазначає наступне:

«Представник позивача та позивач, вважають відзив на позовну заяву необгрунтованим, таким, що доводить викладенні у позові обставини позивача та таким, що не спростовують доводи позивача, з огляду на наступне:

Долученні до відзиву документи не завіренні належним чином.

Так, відповідно до правил засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (далі - Правил). Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 № 1000/5 є обов`язкові умови для засвідчення документів.

Відповідно до п. 8 розд .10 зазначених правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Провівши аналіз доданих до Відзиву документів було встановлено, що на них відсутні:

-напис «Згідно з оригіналом»;

- назви посади особи, що засвідчує копії;

- ініціали та прізвище особи, що засвідчує копії;

- відмітка «Копія» на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа;

- дата завірення копії.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, не завірення належним чином копій документів, що долучені до Відзиву на позовну заяву, призводить до того, що останні не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами відповідно ЦПК України в т.ч. ст. 95 ЦПК України, і як наслідок не можуть братись судом до уваги при винесенні рішення по суті справи.

Щодо посилання Відповідача на ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідач у своєму Відзиві стверджує, що відносини з Позивачем регулюються ЗУ «Про електронну комерцію», але це не відповідає дійсності, та на думку представника позивача, дане посилання є таким, що може вести суд в оману з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про електронну комерцію», Цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо:

-законом встановлено спеціальний порядок переходу права власності або предметом правочину є об`єкти, вилучені з цивільного обороту або обмежені в цивільному обороті відповідно до законодавства;

- однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину;

- стороною правочину є орган державної влади або орган місцевого самоврядування в частині виконання ним функцій держави або місцевого самоврядування чи правочин вчиняється відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі";

- правочин підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації відповідно до законодавства;

- вчинення правочину регулює сімейні правовідносини;

- правочин стосується грального бізнесу, у тому числі парі, тоталізатори та інші азартні ігри, або проведення лотерей, крім не грошових лотерей відповідно до Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації" та лотерей, визначених Законом України "Про рекламу»;

- виконання зобов`язання забезпечується особою, яка уклала договір поруки або іншої форми майнового забезпечення, за умови, що така особа діє в цілях, що виходять за межі її господарської діяльності чи незалежної професійної діяльності.

Відповідно до ст. 2 ЗУ Про електронну комерцію», Порядок надання банківських послуг, випуску та обігу електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством. До послуг систем дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг (у тому числі послуг з випуску та виконання платіжних операцій з електронними грошима), страхування та інших послуг, що регулюється спеціальним законодавством, цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, систем страхування, зокрема законам України «Про електронні довірчі послуги», «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про банки і банківську діяльність» та «Про страхування».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», У цьому Законі терміни вживаються у такому значенні:

1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України;

2) кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик;

3) фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент;

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Таким чином, посилання Відповідача на ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» є безпідставним та необгрунтованим, оскільки даний Закон не регулює відносини, що склались між Позивачем та Відповідачем.

Щодо відсутності належних та допустимих доказів укладення кредитного договору Позивачем.

Відповідач у своєму відзиві вказує, що позивач нібито зареєструвався та пройшов ідентифікацію на офіційному сайті Відповідача, але в якості підтвердження своїх слів, Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів даної обставини.

Зазначення Відповідачем номеру телефону у позовній заяві, відповідно Відповідач міг його запозичити з позовної заяви.

Також. в якості підтвердження своїх слів. Відповідачем надано «нібито» помер банківської о рахунку Позивача. діє при дослідженні Відзиву та копії чеку № 252783647 (додаток № 2 Відзиву) встановлено, що:

- відсутній повний номер банківського рахунку Позивача, в свою чергу зазначений номер 537541 ХХХХХХ7808;

- відсутні дані Позивача, а саме П.І.П і особи кому надсилались кошти.

Таким чином, посилання Відповідача проте, що Позивачем були отриманні кошти за Кредитним договором, спростовуються доказами, що надані Відповідачем, оскільки як з Відзиву так із чеку № 252783647 не можливо встановити юридичну/фізичну особу, якій за кредитним договором були перераховані кошти».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між сторонами укладено кредитний договір № 0-1 від 09.08.2020 в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання такого договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів.

Сума кредиту за Договором № 0-1 від 09.08.2020 складає 4 000,00 грн, які отримувалися на умовах п. 1.2.

Сторони погодили наступну процентну ставку за користування Кредитом -1.4% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору.

Згідно з п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

У зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідачем до приватного нотаріуса Григорян Д.Г. було подано заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості з позивача.

09.03.2021 приватним нотаріусом Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 1199.

11.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменком Д.О. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 64794707.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме:

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості рекомендаційних/консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених вказаним Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису, не надав.

Слід зазначити, що сам договір, укладений в електронній формі, тобто без підпису позивача та нотаріально не посвідчений.

Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку.

Отже, оскільки укладений між «ФК «Фінанс Інновація» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, вказано наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 362,00 грн (908,00+454,00) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною (адреса: АДРЕСА_3 ), зареєстрований в реєстрі за номером 1199, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (; адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520) 23 430,00 грн заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (; адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 362,00 грн (одна тисяча триста шістдесят дві гривні).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич