Провадження № 6/522/750/21
У Х В А Л А

30 серпня 2021 року Приморський районний суд міста Одеса у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі заявою про відстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам.

В заяві заявник просив суд відстрочити на рік виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси, по справі № 522/12400/17 в частині стягнення заборгованості за аліменти у розмірі 43 684,62 грн. з дня набрання законної сили ухвали на 12 місяців починаючи з сьомого місяця рівними частинами, щомісячно, шляхом сплати на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , 28 числа кожного місяця борг у розмірі 7280,77 грн.; припинити обов`язок ОСОБА_1 щодо утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді щомісячної сплати на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини, у зв`язку з чим виконавче провадження ВП № 47424394 закінчити та у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», арешт накладений на майно (кошти) боржника зняти, відомості про боржника виключити з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.

Вимоги обґрунтовані тим, що згідно розрахунку від 27.02.2020 року державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби територіального управлення юстиції в Одеській області заборгованість по аліментам на день повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 55270,22 грн.

Як вказує заявник зазначена заборгованість утворились у насідок бездіяльності державного виконавця, яка не цікавиться доходами заявника, та не вчинила дій щодо стягнення заборгованості.

Крім того, заявник посилається на те, що є два рішення про стягнення з нього аліментів, а саме справа 522/12400/17 та справа № 522/9490/13-ц, а тому це є подвійне стягнення.

Сплатити всю заборгованість одним платежем він не спроможний, бо є дуже хворою людиною, має посвідчення інваліда другої групи, багато грошей витрачає на купівлю лік. Окрім цього, на його утриманні перебувають неповнолітні діти 2017 року народження та 2019 року народження, а також він забезпечує свою мати, що на думку заявника є підставами для відстрочення виконання рішення.

Заявник подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Інші сторони у судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам, згідно розрахунку державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.06.2017 року, яка станом на 01.06.2017 року складає 45686,20 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.08.2020 року, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року було змінено, а саме виключений з резолютивної частини рішення четвертий абзац, а саме «Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.». В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяв сторін про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника, стихійне лихо або інші надзвичайні події).

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч.1,3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство України пов`язує відстрочення виконання рішення суду з наявністю виключних обставин.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду заявник посилається на неможливість його виконання у зв`язку з відсутністю у нього коштів, свою хворобу та перебування на утриманні двох малолітніх дітей та мати.

Однак, відсутність матеріального забезпечення, перебування інших осіб на утриманні, не є виключними обставинами,в розумінні статті 435 ЦПК України і не є підставами для відстрочення виконання рішення, яке набрало законної сили.

Заявник в заяві вказує, що багато часу проводів в лікарнях, але на підтвердження цього не надав належних доказів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, оскільки виключні обставини, визначені ст.435 ЦПК України, як підстави для відстрочення виконання рішення суду, у даній справі не встановлені.

Щодо вимог заявника про припинення обов`язку ОСОБА_1 щодо утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді щомісячної сплати на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання дитини проводилось до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому нарахування по аліментам з того часу не проводиться, але це не виключає заборгованість по аліментам за минулий час.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про недоведеність заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2ст. 358 ЦПК України.

Суддя

30.08.2021