Справа № 368/1085/20
Рішення

Іменем України

"12" березня 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

За участі:

Представник позивача: ОСОБА_1

адвокат Притула Л.О.

Відповідач: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, - Миронівська міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

09.10.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заяваОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Миронівська міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким:

1. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Витребувати з органу опіки та піклування Миронівської міської ради (08801. Київська область, м. Миронівка, вул. Соборності. 48.) висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Викликати в судове засідання свідків ОСОБА_5 , що проживає АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , що проживає по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , що адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3 (фактичне місце проживання : АДРЕСА_4 ).

09.10.2021 року автоматизованою системою документоогібу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

07.12.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено справу до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 20 січня 2021 року.

20.01.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 09.02.2021 року в зв`язку з неявкою учасників процесу.

09.02.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 12.03.2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 12.03.2021 року, позивач ОСОБА_3 не з`явилася, проте, - з`явилися її представники, - ОСОБА_1 , Притула Л.О .

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2021 року, представник позивача (законний представник), - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, обгрунтовувала свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

В підготовчому судовому засміданні, яке відбулося 12.03.2021 року, представник позивача, - адвокат Притула Л.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, обгрунтовувала свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2021 року, відповідач ОСОБА_2 позов визнав, та просив його задовольнити.

Судом роз`яснено в судовому засіданні відповідачу ОСОБА_2 процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі.

Відповідачем не оспорюються фактичні обставини справи, які послугували поданню такого позову.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 12.03.2021 року, представник третьої особи на стороні позивача, - Миронівської міської ради Київської області як органу опіки та піклування, - в судове засідання не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява третьої особи, в якій вона просить суд слухати справу без участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши сторону позивача, яка позов підтримала, вислухавши відповідача, який позов визнав в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючит своє рішення наступним.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Слобода Кагарлицького району Київської області, - в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

16 липня 2009 року шлюб між батьками дитини було розірвано, з того часу батько ОСОБА_2 з дитиною та її матір`ю, - не проживає.

З моменту розірвання шлюбу між батьками дитини, батько, - ОСОБА_2 (відповідач по справі) перестав цікавитися життям своєї дитини, не приймав участі у вихованні та утриманні дитини.

Достовірно знаючи де дитина проживає, відповідач до дитини не приїжджав, не намагався провести з нею час, не проявляв турботи про здоров`я дитини, не виявляв бажання знати про успіхи дитини у школі, захоплення дитини та інтереси.

В 2013 році мати дитини зареєструвала повторний шлюб з ОСОБА_5 і дитина спільно з новою сім`єю переїхали проживати в місто Миронівка Київської області, де проживають на даний час.

За весь час проживання в місті Миронівка батько дитини, - ОСОБА_2 (відповідач по справі) також жодного разу не приїхав до дитини, участі у вихованні дитини не приймав.

Медичним висновком № 27 від 25 вересня 2019 року дитині встановлено інвалідність, діагноз - дисплазія сполучної тканини, синдром Елерса - Данлоса, диспластична соха, плосковагулярна деформація стоп, статико-динамічні порушення. Лікування та реабілітація дитини потребують значної затрати як часу, так і коштів. Крім того, дитина з 01 вересня 2019 року навчається в «Академії мистецтв імені Павла Чубинського» Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради по спеціалізації «Музичне мистецтво естради» за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Молодший спеціаліст». Навчання у вказаному закладі являється оплатним.

Батько дитини, - ОСОБА_2 (відповідач по справі), - жодного разу не надав дитині ні моральної підтримки, ні матеріальної допомоги на навчання та лікування, відповідач жодного разу не поцікавився про успіхи та досягнення дитини у школі та у академії, а також про стан здоров`я дитини.

Всі витрати по утриманню, лікуванню та навчанню дитини несе вітчим дитини, - ОСОБА_5 , який хоча і не є біологічним батьком дитини, але взяв на себе всі батьківські турботи, в зв`язку з чим у них існує тісний психо - емоційний зв`язок, як у рідних доньки і батька. Саме вітчим, як батько, разом з мамою забезпечує умови для проживання, навчання та виховання дитини.

Таким чином, відповідач по справі, - ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки, не займається вихованням та утриманням дитини, - самоусунувшись від даного обов`язку.

Вищевказані обставини справи підтверджено належними та допустимими доказами, доданими позивачем до позовної заяви, та які були досліджені в судовому зщасіданні, а саме:

- Свідоцтвом про народження (повторним) серії НОМЕР_1 , виданим 10 вересня 2004 року виконкомом Слобідської сільської ради Кагарлицького району, згідно з яким батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , - відповідача по справі;

- Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 , виданим ВРАЦС Кагарлицького РУК) Київської області 16 липня 2009 року, згідно з яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було розірвано 16 липня 2009 року;

- Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим ВДРАЦС Миронівського РУЮ 06 липня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 06 липня 2013 року;

- Медичним висновком Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради Київської області «Миронівський районний центр первинної медико санітарної допомоги» № 27 від 25 вересня 2019) року, згідно з яким дитині встановлено інвалідність через діагноз - дисплазія сполучної тканини, синдром Елерса - Данлоса, диспластична соха valda bi lateralis, плосковагулярна деформація стоп, статико - динамічні порушення;

- Довідкою «Академії мистецтв імені Павла Чубинського» Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради № 251 від 10 вересня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі спеціалізації «Музичне мистецтво естради» Академії мистецтв денної форми навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Молодший спеціаліст» з терміном навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року;

- Довідкою «Академії мистецтв імені Павла Чубинського» Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради № 321 від 24 вересня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_3 дійсно навчається в КЗВО КОР ««Академія мистецтв імені Павла Чубинського» за кошти фізичних та юридичних осіб. Договір укладено між навчальним закладом та ОСОБА_5 , який сплачує за навчання ОСОБА_3 ;

- Договором № 08/2019 від 07 серпня 2019 року про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом КЗВО КОР ««Академія мистецтв імені Павла Чубинського» та фізичною особою ОСОБА_5 , згідно з яким освітній заклад зобов`язався надати ОСОБА_3 освітні послуги загальна вартість яких становить 80 000 грн., а ОСОБА_5 зобов`язався оплатити вказані послуги;

- Довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданою Кагарлицьким РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 35681839, відкритого 13 грудня 2012 року про виконання виконавчого листа № 2-52/12 від 05 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500.00 грн. щомісячно, - станом на 22 вересня 2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 62477 грн. 80 коп.;

- Довідкою керівника академічної групи 2-ЕМ «Академії мистецтв імені Павла Чубинського» Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради № 321 від 24 вересня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_3 успішна студентка в навчанні та громадському житті Академії. З керівником академічної групи зв`язок тримала мати дитини ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 навчальний заклад не відвідував, до куратора академічної групи з питаннями стану успішності у навчанні та поведінки доньки не звертався;

- Декларацією № 0001-ХХ9А-0Д00 від 28 серпня 2018 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, згідно з якою ОСОБА_3 визначено лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_12 ;

- Довідкою сімейного лікаря ОСОБА_12 від 22 вересня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2014 року перебуває на обліку в КНП «МРЦІ1МСД» до цього часу, д/з дисплазія сполучної тканини, синдром Глерса - Данлоса, диспластична соха valda bi lateral is. плосковагулярна деформація стоп, статико- динамічні порушення. На профілактичні щеплення та медичні огляди дитину приводила мама ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_5 . Під час хвороби догляд за дитиною здійснює мама та вітчим. Батько дитини жодного разу з дитиною медичний заклад не відвідував, інформацією про стан здоров`я дитини не цікавився;

- Актом обстеження місця проживання ОСОБА_3 , складеним депутатом Миронівської міської ради Кришковою Г.Г. в присутності свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 з 19 червня 2014 року по даний час з мамою ОСОБА_1 . За період проживання за вказаною адресою батько ОСОБА_2 не відвідував доньку, не цікавився її умовами проживання та успішністю та відвідуванням школи; - Довідкою Миронівської міської ради № 02-50/2881 від 29 вересня 2020 року про те, шо ОСОБА_2 не звертався до органу опіки та піклування Миронівської міської ради з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з дочкою та на даний час ніякої участі у вихованні доньки не приймає;

- Актом обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_3 № 02-50/2880 від 29 вересня 2020 року, згідно з яким комісією у складі представників Миронівської міської ради обстежено умов проживання та встановлено про належні умови для проживання та виховання дитини.

Застосування норм права при вирішенні даного спору:

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української PCP 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, та визнаній в Загальній декларації прав людини, встановлено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно ло Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ст.ст. 51, 52 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати своїх дітей. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

З зазначених норм вбачається, що право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, встановленою законом, що передбачено ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьками від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення в про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідомо нехтує ними: не створив належних умов для проживання, виховання, навчання та всебічного розвитку, не піклується про мій фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує дитині необхідного харчування та лікування, не піклується про належний психологічний клімат сім`ї, не показує власного позитивного прикладу, тим самим не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі та не виявляє щодо дитини батьківського піклування.

Таким чином відповідач по справі, - ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виховання та утримання власної дитини, що свідчить про те, що його ухилення від виконання батьківських обов`язків є свідомим та винним.

Через свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, між дитиною та ОСОБА_2 повністю і остаточно втрачено сімейні зв`язки.

30 червня 2020 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі ILYA LYAPIN v. RUSSIA (Application по.70879/11). яке набуло статусу остаточного 30 вересня 2020 року відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція). У цьому рішенні ЄСПЛ констатував, що протягом усього періоду, коли не було контакту між заявником та В., заявник не робив спроб отримати доступ до свого сина та відновити контакт з ним. Суд вважав, що саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним та його сином, відсутність стосунків між заявником та В. протягом семи років призвела до втрати сімейних зв`язків між заявником та В. Саме тому Суд прийшов до висновку про відсутність порушення права заявника, гарантованого статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, а тому в даному випадку дитина відповідача, - є належним позивачем.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитині, позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З огляду на вимоги ст. 19 СК України, суд витребував з органу опіки та піклування Миронівської міської ради (08801. Київська область, м. Миронівка, вул. Соборності, 48.) висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини, - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приєднано до матеріалів справи, та в якому зазначено, що є доцільним позбавити ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , - з огляду на ту обставину, що він самоусунувся від виховання та утримання своєї дитини, - позивачки по даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Не приймаючи участі в вихованні дитини, відповідач ОСОБА_2 також не надає будь - якої добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини, дитина перебуває на повному вихованні та повному утриманні своєї матері, - ОСОБА_1 та її чоловіка.

Вищевикладене свідчить виключно про те, що відповідач ОСОБА_2 в порушення норм Конституції України, норм ЦК України, СК України, норм міжнародного права, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 .

Відповідно, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків що до виховання дитини, без поважних причин не бере участі в утриманні дитини, не виявляє материнської уваги та турботи про доньку, та свідчить, на думку суду, про добровільну відмову відповідача від своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов`язків.

Отже, зглядаючись на правову природу ч. 3 ст. 155 СК України суд вважає, що, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 фактично відмовився від своєї дитини, - ОСОБА_3 , та ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

У відповідності з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, частина четверта статті 155 встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Зглядаючись на вищевказані норми права, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є правопорушенням. Вид та форма відповідальності, до якої можуть бути притягнуті батьки у зв`язку з ухиленням їх від виконання своїх обов`язків залежать від складу правопорушення та характеру обов`язку, від виконання якого батьки ухиляються. Так, вони можуть бути притягнені до адміністративної, кримінальної цивільно-правової та сімейно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Факт ухилення батька дитини, відповідача по даній справі, - ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків підтверджується вищевказаними доказами по справі, (письмовими доказами).

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено доказами, які наведено вище судом.

Відповідно, встановлені судом обставини є підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України:

- при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування;

- орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стовно неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - не суперечить інтересам наповнолітньої дитини, а, - навпаки, направлене на покращення умов для виховання та життя дитини, її виховання, адаптації до умов проживання в суспільстві, повноцінного фізичного та морального розвитку дитини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку де самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від обов`язку щодо виховання своєї дитини, - доньки, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому відповідач, на думку суду, повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини, - шляхом винесення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись:

- ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року;

- Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

- п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»;

- ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України;

- ст.ст. п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, - орган опіки та піклування Миронівської міської ради Київської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця село Липовець Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 25 листопада 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , батьківських прав відносно дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Слобода Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянки України, паспорт громадянки України № НОМЕР_6 , виданий 26.06.2018 року органом 3237, РНОКПП НОМЕР_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.