КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6718/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/6174/16-ц

09 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарях - Ярмак О.В., Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 - адвоката Степанова Олександра Леонідовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Луценка О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики та накладення стягнення на майно, яке передане спадкоємцям, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики,-

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики та накладення стягнення на майно, яке передане спадкоємцям.

Позов мотивований тим, що 15 травня 2010 року він позичив ОСОБА_7 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) доларів США, з умовою повернення грошових коштів до кінця 2010 року у розмірі 2 500 000,00 (два мільйон п`ятсот тисяч) доларів США, та 19 липня 2010 року - 500 00,00 (п`ятсот тисяч) доларів США строком до 19 серпня 2010 року, з умовою повернення грошових коштів у розмірі 600 000,00 (шісот тисяч) доларів США. На підтвердження отриманих коштів ОСОБА_7 надав розписки.

Зазначав, що позичальник ОСОБА_7 борг не повернув. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Спадкоємцями після його смерті є відповідачі у справі (дружина та діти), які у відповідності до статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

До складу спадщини входить належне спадкодавцеві на момент відкриття спадщини майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: земельна ділянка, площею 1 га, кадастровий номер: :03:010:0050, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Київська область, Переяслав - Хмельницький район, сільська рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає 760 000 грн.; земельна ділянка, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0049, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська область, Переяслав - Хмельницький район, сільська рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає760 000 грн.; земельна ділянка, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0046, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська область, Переяслав Хмельницький район, сільська рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає 760 000 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_2 , ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_3, ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн., паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_4, ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_5, ринкова вартість на момент подання позову складає: 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_6, ринкова вартість на момент подання позову складає: 886 200 грн. Загальна вартість вказаного майна на момент подання позову, що визначена позивачем за інформацією з мережі Інтернет, складає 6 711 000,00 ( шість мільйонів сімсот одинадцять тисяч) гривень.

Позивач своєчасно повідомив спадкоємців про наявність боргу, направивши вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавців від 15 квітня 2016 року, а також неодноразово намагався вирішити питання з дружиною спадкодавця ОСОБА_1 щодо повернення боргу, однак в добровільному порядку сторони не досягли згоди, а тому він звернувся до суду з відповідним позовом.

З урахуванням викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд накласти стягнення на користь позивача ОСОБА_3 на спадкове майно, яке прийняте відповідачами в натурі, в межах суми боргу в розмірі 3 100 000 (три мільйони сто тисяч триста) доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ - 78 492 000 (сімдесят вісім мільйонів чотириста дев`яносто дві тисячі) гривень. Стягнути з відповідачів на його користь сплачені судові витрати за подання позову.

У листопаді 2016 року третя особа ОСОБА_6 заявив самостійні вимоги до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики, обгрутовуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_7 було укладено договір позики, який було оформлено у формі розписки, за умовами якого ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_6 в борг суму грошових коштів у розмірі 37 000,00доларів США, та зобов`язувався повернути вказану суму у строк до 30 грудня 2013 року.

Посилався на те, що 04 травня 2014 року він позичив ОСОБА_7 94 250,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути вказану суму не пізніше травня 2015 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів у борг ОСОБА_7 надав йому розписки.

Зазначав, що позичальник ОСОБА_7 борг не повернув. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями після його смерті є відповідачі у справі (дружина та діти), які звернулись до Вишгородсткої районної державної нотаріальної контори із заявами про прийнятям спадщини.

11 березня 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з вимогою про включення його кредиторських вимог в спадкову масу померлого ОСОБА_7 , тим самим, в межах встановленого статтею 1281 ЦК України строку, повідомив спадкоємців про наявність боргу (претензія кредитора), але ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачами не здійснено.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 131250,00 доларів США, 3% річних у розмірі 8459,92доларів США та судовий збір у розмірі 6890,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики та накладення стягнення на майно, яке передане спадкоємцям, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 3 100 000( три мільйони сто тисяч триста) доларів США та судовий збір в розмірі 6890,00гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_6 суму заборгованості в розмірі 131 250,00 (сто тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят) доларів США, 3% річних в розмірі 8459,92 доларів США та судовий збір в розмірі 6890,00гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , адвокат Степанов Олександр Леонідович подав апеляційну скаргу.У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким залишити без задоволення позови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не надав оцінки доводам відповідача ОСОБА_1 , яка заперечувала факт отримання грошових коштів та ставила під сумнів виконання підпису в розписках від імені ОСОБА_7 .

У даній справі судом першої інстанції було призначено посмертну судово- почеркознавчу експертизу, однак матеріали справи повернулись з експертої установи без виконання, оскільки стороною позивача не надано оригіналів досліджуваних документів - розписок від імені ОСОБА_7 , а також вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_7 , у тому числі зіставлюваних за часом виконання з досліджуваним документом (за 2008 - 2010 р.р).

Судом першої інстанції також не враховано, що строк виконання зобов`язання було встановлено до 19 серпня 2010 року, а з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся 12 травня 2016 року, тобто, зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача у спорі. Відповідно до положень статті 267 ЦК України наслідками пропуску строку позовної давності є відмова у задоволенні позову.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки листу Генеральної прокуратури України від 04.06.2015 року (а.с. 8, 9 том 2), з якого вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_3 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №120 120 000 000 000 77 від 21.11.2012 року було встановлено 25.05.2015 року , а даний позов ним подано до суду лише 12.05.2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року - без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга не містить жодних доводів та доказів та підтверджень неправомірності прийнятого рішення відносно вимог ОСОБА_6 , у зв`язку з чим апеляційна скарга, на думку третьої особи, є необгрунтованою і не може підлягати задоволенню.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції врахував, що боргові розписки від 12.09.2013 року та від 04.05.2014 року містять необхідні умови договору позики, зокрема, дату їх складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та у конкретної особи, та зобов`язання щодо їх повернення. Оскільки ОСОБА_7 за життя не виконав свої зобов`язання за договорами позики в повному обсязі, не повернув взяті у борг кошти у визначений строк позивачу ОСОБА_6 , а відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , тому саме відповідачі, як спадкоємці боржника, повинні задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_6 .

Звернув увагу, що при розгляді справи відповідачами жодного сумніву відносно оригіналу виконаного підпису ОСОБА_7 в розписках від 12.09.2013рокута від 04.05.2014року, наданих ОСОБА_6 на підтвердження свої вимог, не заявлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Старовойтова Д.А. просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив правову природу заявленого ОСОБА_3 позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 , відсутні.

Окремо звернула увагу на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності, а саме, з огляду на обставини його викраденнята надані на підтвердження вказаних обставин докази.

Вважає, що стороною відповідача під час судового розглялу не було надано належних та допустимих доказів на спростування вимог (доводів) позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , адвокат Степанов Олександр Леонідович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Старовойтова Дарина Андріївна, третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_4 , представник третьої особи: Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, третя особа: ОСОБА_5 , представник третьої особи Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явились, про день та час слуханння справи судовм повідомлялись, причин неявки суду не повідрмили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , адвоката Степанова Олександра Леонідовича підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_3 1 500 000,00 доларів США та зобов`язувався до кінця 2010 року повернути 2 500 000,00 доларів США. Факт укладення зазначеного договору підтрведжується розпискою (а.с. 7 том 1).

Згідно з розпискою від 19 липня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_3 500 000,00 доларів США та зобов`язувався повернути 600 000,00 доларів США, включаючи суму боргу з прибутками, в строк до 19 серпня 2010 року (а.с. 8 том 1).

Відповідно до розписки від 12 вересня 2013 року ОСОБА_7 отримав у борг від ОСОБА_6 37 000,00 доларів США та зобов`язувався повернути зазначену суму до 30 грудня 2013 року (а.с. 159 том 1).

Згідно з розпискою від 04 травня 2014 року ОСОБА_7 отримав у борг від ОСОБА_6 94 250 000,00 доларів США та зобов`язувався повернути зазначену суму за гафіком погашення заборгованості щомісячними платежами, починаючи з липня 2014 року по травень 2015 року, з правом дострокового погашення заборгваності (а.с. 160-161 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2015 року (а.с. 79 том 1 зворот).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області 11 березня 2016 року заведено спадкову справу № 83/2016 (а.с. 79-98 том 1).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є: дружина спадкодавця ОСОБА_1 , повнолітні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , а також неповнолітня донька спадкодавця - ОСОБА_2 .

Спадкоємець ОСОБА_9 у межах шестимісячного строку після відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с. 95 том 1 зворот).

Дружина спадкодавця ОСОБА_1 , повнолітня донька ОСОБА_4 , а також неповнолітня донька спадкодавця ОСОБА_2 в інтерсах якої діяла законний представник - мати ОСОБА_1 , відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України та статті 1269 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом звернення протягом шести місяців після відкриття спадщини до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із відповідними заявами (а.с. 90, 91 том 1).

Із витребуваних судом першої інстанції матеріалів спадкової справи № 83/2016 вбачається, що в ній містяться пред`явлені кредиторами спадкодавця вимоги до спадкоємців ОСОБА_7 , а саме: заява (претензія) ОСОБА_6 від 11 березня 2016 року № 203, вимога (претензія) ОСОБА_3 від 15 квітня 2016 року, вимога (претензія) ОСОБА_5 від 15 квітня 2016 року претензія ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» від 06 квітня 2016 року (а.с. 80, 86 зворот, 88, 96 том 1).

Відомості про належність будь-якого нерухомого чи рухомого майна спадкодавцю ОСОБА_7 в спадковій справі відсутні.

На стадії розгляду справи в суді першої інстанції судом за клопотанням позивача ОСОБА_3 , від імені якого здійснювали повноваження в суді представники, витребувано інформацію з компетентних органів щодо належності нерухомого чи рухомого майна дружині спадкодавця ОСОБА_1 .

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 54 том 1).

Відповідно до повідомлення Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 11 липня 2016 року № 31/27-1955 транпспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровані (а.с. 63 том 1).

Із наданих стороною відповідачів пояснень при розгляді справи, що узгоджується із витребуваних з Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області матеріалів спадкової справи № 83/2016, вбачається, що свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались.

Під час судового розгляду справи судом першої інстанції за клопотанням відповідачів призначалась посмертна судово-почеркознавча експертиза для з`ясування обставин, що потребують спеціальних знань, а саме: чи належить підпис в розписках, написаних від імені ОСОБА_7 , від 15 травня 2010 року, від 19 липня 2010 року, померлому ОСОБА_7 , чи виконано текст розписок від 15 травня 2010 року, від 19 липня 2010 року ОСОБА_7 або іншою особою (а.с. 20-21 том 2).

Як вбачається із повідомлення експертної установи про неможливість надання висновку судово- почеркознавчої експертизи № 25341/17-32/2534217-33 від 02 квітня 2018 року, станом на 30 березня 2018 року не виконано клопотання експертів щодо надання оригіналів досліджуваних документів - розписок, виконаних від імені ОСОБА_7 15 травня 2010 року та 19 липня 2010 року, а також вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_7 , у тому числі, зіставлених за часом виконання з досліджуваним документом (за 2008-2010 року), у зв`язку з цим експерта установа, керуючись частиною 8 статті 72 ЦПК України, положеннями пунтку 1.13., 4.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертих та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами та доповненнями), залишила без виконання ухвалу суду від 23 жовтня 2017 року, а матеріали цивільної справи повернула до суду без проведення експертизи (а.с. 39-40 том 2).

Вдруге, ухвалою Оболонського районного суду міста Кижва від 25 липня 2019 року призначено у справі посмертну судово-почеркознавчу експертизу для з`ясування обставин, що потребують спеціальних знань, а саме: чи виконано підпис у розписках від 15 травня 2010 року, від 19 липня 2010 року ОСОБА_7 або іншою особою (а.с. 140-141 том 2).

Матеріали цивільної справи повернулись до суду без проведення експертизи, з повідомленням експертної установи про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи з тих підстав, що станом на 09 квітня 2020 року до інституту додаткові документи, необхідні для проведення експертизи не надійшли, клопотання експертів не задоволено (а.с. 172-173 том 2).

До ухвалення судового рішення у справі відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про застосування позовної давності до пред`явлених вимог ОСОБА_3 , посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, без поважних прчин, у межах якого може звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу за договорами позики, у зв`язку з цим просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 43-44 том 1, а.с. 14-15 том 2, а.с. 11-12 том 3).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення боргу за договорами позики, самостійні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договорів позики, прийнявши спадшину, в силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредиторів.

Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до пред`явлених вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що незаконне позбавлення волі шляхом викрадення ОСОБА_3 , що відбулося з лютого 2012 року по травень 2015 року, та підтверджується копією листа Генеральної прокуратури України від 04 червня 2015 року, є подією, яка перешкоджала пред`явленню ОСОБА_3 позову до суду, та свідчить про зупинення перебігу строку позовної давності на весь час існування цих подій, а тому підстави застосування строку позовної давності відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або закономчи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, подані учасниками справи та досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що надані позивачем ОСОБА_3 та третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 в обґрунтування позовних вимог розписки від 15 травня 2010 року, від 19 липня 2010 року, від 12 вересня 2013 року, від 04 травня 2014 року підтверджують існування між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 окремих зобов`язань, які виникають із договору позики.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами не спростована презумпція правомірності правочину позики, належних та допустимих доказів безгрошовості позики, інших доказів (письмові докази, засоби аудіо -, відеозапису тощо), які відповідно до положень статей 218, 1051 ЦК України можуть підтвердити ці обставини, відповідачами не надано.

Відсутні в матеріалах справи докази на підтвердження обставин виконанння позичальником ОСОБА_7 окремих зобов`язань, які виникли із договорів позики від 15 травня 2010 року, від 19 липня 2010 року, від 12 вересня 2013 року, від 04 травня 2014 року, з повернення позики як позикодавцю ОСОБА_3 , так і позикодавцю ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_7 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2015 року (а.с. 79 том 1 зворот).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, до складу якої, відповідно до положень статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадкоємцями після смерті позичальника ОСОБА_7 є члени родини останнього - дружина ОСОБА_1 , повнолітня донька ОСОБА_4 , а також неповнолітня донька ОСОБА_2 .

Законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , згідно з статтею 242 ЦК України, є її мати ОСОБА_1 .

11 березня 2016 року ОСОБА_6 та 15 квітня 2016 року ОСОБА_3 через Вишгородську районну державну нотаріальну контору Київської області, де заведена спадкова справа № 83/2016 після смерті ОСОБА_7 , передані спадкоємцям ОСОБА_7 окремі письмові вимоги-пропозиції щодо сплатити ними існуючого боргу спадкодавця (а.с. 80, 86 зворот том 1).

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статтями 1281,1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Виходячи зі змісту зазначеної вище норми, це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 161/11682/15-ц та від 12 серпня 2020 року у справі № 61-20217св19.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Отже, за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Встановлені колегією суддів апеляційного суду фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 та третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 , звертаючись до суду з позовними вимогами до спадкоємців ОСОБА_7 про задоволення вимог кредитора, в порушення вимог статей 80-81 ЦПК України, не надали доказів належності спадкодавцю ОСОБА_7 рухомого чи нерухомого майна на момент відкриття спадщини, а також вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями.

Будучи присутніми в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції, що перебувала в провадженні суду першої інстанції з червня 2016 року по 12 лютого 2021 року, як позивач ОСОБА_3 , від імені якого здійснювали повноваження в суді представники: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , адвокат Поволоцька Н.М., Шевченко М.М., Старовойтова Д.А., так і третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 протягом розгляду справи не були позбавлені можливості доводити перед судом переконливість своїх вимог, у тому числі, заявити клопотання про витребування таких доказів.

Проте, як позивач ОСОБА_3 , від імені якого здійснювали повноваження в суді представники, так і третя особа із самостійніми вимоги ОСОБА_6 клопотань про витребування доказів щодо належності спадкодавцю ОСОБА_7 будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна суду не заявляли.

Відповідно до статті 137 ЦПК України 2004 року (подібні за змістом норми викладені у статті 84 ЦПК України в новій редакції ЦПК 2017 року) у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України 2004 року). Подібні за змістом норми викладені у статті 13 ЦПК України в новій редакції ЦПК 2017 року).

Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач та третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 , своїми правами щодо предмета спору, у тому числі, щодо витребування доказів належності спадкодавцю ОСОБА_7 рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна, не скористались.

Доводи позивача ОСОБА_3 про те, що до складу спадщини входить належне спадкодавцеві на момент відкриття спадщини майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: земельна ділянка, площею 1 га, кадастровий номер: :03:010:0050, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська область, Переяслав - Хмельницький район, сільстка рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає 760 000 грн.; земельна ділянка, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0049, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська область, Переяслав - Хмельницький район, сільська рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає760 000 грн.; земельна ділянка, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0046, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська область, Переяслав Хмельницький район, сільська рада Строківська, дата реєстрації: 30.07.2014, ринкова вартість на момент подання позову складає 760 000 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_2 , ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_3, ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн. паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_4, ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_5, ринкова вартість на момент подання позову складає: 886 200 грн.; паркінг по АДРЕСА_2 № НОМЕР_6, ринкова вартість на момент подання позову складає 886 200 грн. ґрунтуються на припущеннях, оскільки до суду першорї інстанції не було надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

На стадії перегляду справи в суді апеляційної інстанції було задоволено клопотання представника позивача адвоата Старовойтової Д.А. про витребування матеріалів спадкової справи 83/2016, заведеної Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області 11 березня 2016 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , для перевірки наявності в ній інформації щодо кола спадкоємців та обсягу майна (а.с. 169-172 том 3, а.с. 2-85 том 4).

Із витребуваних матеріалів спадкової справи № 83/2016 колегією суддів апеляційного суду з`ясовано, що в ній наявні три окремо укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок від 30 липня 2014 року, між ОСОБА_12 , як продавцем, та ОСОБА_7 , як покупцем, щодо земельної ділянки, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0046, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада; між ОСОБА_13 , як продавцем, та ОСОБА_7 , як покупцем, щодо земельної ділянки, площею 1,0000 га, кадастровий номер: :03:010:0050, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада; між ОСОБА_14 , як продавцем, та ОСОБА_7 , як покупцем, щодо земельної ділянки, площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0049, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада (а.с. 74-82 том 4).

Про належність будь-якого іншого нерухомого чи рухомого майна спадкодавцю ОСОБА_7 відомості в спадковій справі відсутні.

В судовому засіданні 09 вересня 2021 року на стадії перегляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_15 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майнащодо земельних ділянок: площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0046, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада; площею 1,0000 га, кадастровий номер: :03:010:0050, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада; площею 0,9999 га, кадастровий номер: :03:010:0049, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Переяслав Хмельницький район, Строківська сільська рада.

Із дослідженого та долученого до матеріалів справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно колегією суддів апеляційного суду встановлено, що станом на дату та час формування витягу 30 червня 2021 року власником зазначених земельних ділянок значиться ОСОБА_7 .

Проте доказів щодо вартості вказаного нерухомого майна (земельних ділянок) представником позивача ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано.

Заявлене на стадії перегляду справи в суді апеляційної скарги клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Старовойтовою Д.А. щодо витребування з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформації про власника майна, а саме: паркінгу (паркомісце/машиномісце) № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 ; паркінгу (паркомісце/машиномісце) № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; паркінгу (паркомісце/машиномісце) № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; паркінгу (паркомісце/машиномісце) № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; паркінгу (паркомісце/машиномісце) № НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 відхилено колегією суддів апеляційної інстанції з тих підстав, що представником не наведені об`єктивні та поважні причини, які перешкоджали подати зазначені докази до суду першої інстанції, з огляду на те, що вказана справа перебувала в провадженні суду першої інстанції протягом майже п`яти років, починаючи з червня 2016 року до ухвалення судом першої інстанції судового рішення 12 лютого 2021 року, тоді як за частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у справі, яка переглядається, позивачем ОСОБА_3 , та третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 , на порушення обов`язку, передбаченого статтею 12 ЦПК України (стаття 10 ЦПК України в редакції 2004 року), не доведено підстави свого позову та не надано доказів на підтвердження наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , що згідно статті 81 ЦПК України (стаття 60 ЦПК України в редакції 2004 року) є їх процесуальним обов`язком.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам та доказам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, невірно встановв характер спірних правовідносин, які регулюються вимогами ст.ст. 1281 та 1282 ЦК України, що визначають обов`язок спадкоємців задовльнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину та що кожен із спадкоємців зобов`язаний задовльнити вимоги кредиторів особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 3 100 000( три мільйони сто тисяч триста) доларів США , а також про задоволення позову ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_6 суми заборгованості в розмірі 131 250,00 (сто тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят) доларів США, 3% річних в розмірі 8459,92 доларів США .

Доводи представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , наведені в апеляційній скарзі, щодо невідповідності висновків суду першої інстанції вимогам матеріального та процесуального права є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 залишені без задоволення, то судовий збір за подання позовної заяви не відшкодовується та покладається на особу, яка подала позов до суду.

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 10 335,50 грн., вимоги якої за результатом розгляду апеляційної скарги задовольняються, слід покласти на позивача ОСОБА_3 та третю особу, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 , та стягнути з кожного із них по 5 167,50 грн. на користь відповідача ОСОБА_1 .

Керуючисьст.ст.526,530,610,612, 1046,1047, 1216, 1218, 1281,1282 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 - адвоката Степанова Олександра Леонідовича задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики та накладення стягнення на майно, яке передане спадкоємцям, відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітьої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_5 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення боргу за договорами позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 167,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 167,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня2021 року.

Головуючий: Судді: