Справа № 509/874/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Заган Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Перцова Марина Геннадіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Заган М.А., приватний нотаріус Перцова М.Г., в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , складений 29.05.2020 року на користь ОСОБА_2 , посвідчений 29.05.2020 року приватним нотаріусом Заган М.А. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65894788, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/8 частини спадкового майна, що складається з Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 11 804,00 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.07.2021 року за вказаним позовом відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.09.2021 року на адресу суду позивачем подано заяву про забезпечення позову. В якій він просив суд заборонити приватному нотаріусу Перцовій М.Г. видавати ОСОБА_2 свідоцтво на право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_5 , посвідченим 29.05.2020 року приватним нотаріусом Заган М.А., заява відповідає вимогам, визначеним ст. 151 ЦПК України.

Заява обґрунтована тим, що позивач, як спадкоємець за законом в судовому порядку захищає своє право власності на спадкове нерухоме майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 та в позові позивач зазначає про недійсність заповіту, залишеного померлим на користь відповідача ОСОБА_2 . Водночас, сама наявність заповіту є підставою для видачі нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке є предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 . В зв`язку з цим, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Перцовій М.Г. видавати ОСОБА_2 свідоцтво на право власності на спадкове майно за заповітом ОСОБА_5 , посвідченим 29.05.2020 року приватним нотаріусом Заган М.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви проводиться судом в письмовому провадженні без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 922/4587/13, такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Заган М.А., приватний нотаріус Перцова М.Г., в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , складений 29.05.2020 року на користь ОСОБА_2 , та визнати право власності на спадкове майно за законом. При цьому позивач в позові та заяві про забезпечення позову аргументує ініціювання спору з відповідачем саме недійсністю заповіту ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з чим і просить в позові визнати за ним право власності на вартісне нерухоме майно як за спадкоємцем за законом. Вбачається, що видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за спірним заповітом може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також враховуючи вартісні майнові вимоги позивачів, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню, а саме - слід забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Перцовій М.Г. до розгляду справи по суті і набрання рішення суду по справі № 509/874/21 законної сили видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 , посвідченим 29.05.2020 року приватним нотаріусом Заган М.А., яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий вид забезпечення є цілком співмірним із заявленими позивачем вимогами у справі № 509/874/21 та не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та інших осіб, адже питання спадкування майна після смерті ОСОБА_5 за заповітом померлого буде предметом судового розгляду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Перцовій Марині Геннадіївні (місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул Еспланадна, буд 20, прим 1105) видавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченим 29.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган Мариною Анатоліївною до розгляду справи по суті і набрання рішення суду по справі № 509/874/21 законної сили.

Копію даної ухвали направити заявнику, учасникам справи та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Перцовій Марині Геннадіївні (місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул Еспланадна, буд 20, прим 1105) - для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Відповідно ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Є. М. Панасенко