Провадження № 6/638/494/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Поволяєвої О.В., за участю секретаря судового засідання Варданян К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника Акціонерного товариства «УкрСибБанк» - Тіторенка І.А. про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2011/10256/2012 за позовом акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «УкрСибБанк» - Тіторенко І.А. звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2011/10256/2012.

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року у справі № 2011/10256/12 позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 113460000 від 16.05.2008 року в розмірі 110562,48 грн., стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.03.2010 року в сумі 62 554,67 грн. на користь ПАТ "УкрСиббанк", стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2014 року виправлено описку в заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року в частині валюти зобов`язання, зазначено, що правильною валютою зобов`язання є долари США.

Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2011/10256/2012, який до 10 грудня 2020 року перебував на виконанні Шевченківського ВДВС м. Харкова.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року не виконано, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 грудня 2020 року.

Виконавчий лист ВДВС було направлено на адресу стягувача, який його не отримував. Виконавчий лист вважається втраченим при пересилці, що підтверджується листом Шевченківського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харкові).

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заявника просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року у справі № 2011/10256/12 позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 113460000 від 16.05.2008 року в розмірі 110562,48 грн., стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.03.2010 року в сумі 62 554,67 грн. на користь ПАТ "УкрСиббанк", стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2014 року виправлено описку в заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року в частині валюти зобов`язання, зазначено, що правильною валютою зобов`язання є долари США.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 грудня 2020 року, виконавче провадження № 41153540, виконавчий лист № 2011/10256/2012 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 113460000 від 16 травня 2008 року повернуто стягувачу.

З відповіді Шевченківського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харкові) від 17 березня 2021 року № 239215 вбачається, що згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ № 2011/10256/2012 за виконавчим провадженням № 41153540 вважається втраченим при пересилці.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що виконавчі документі є повернутими без виконання та повторно для виконання не надавались.

Відповідно д п.1 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на те, що після переривання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання починається заново, виконавчий лист у вказаній вище справі був пред`явлений до виконання, за ним було відкрито виконавче провадження та виконавчий лист не був повернутий стягувачу, суд дійшов висновку, що в розумінні п.1 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, оскільки переривався у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі - Конвенція) "кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

З досліджених вище письмових доказів судом встановлено, що заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року, яке набрало законної сили, виконане не було, виконавчий лист у встановлені строки був пред`явлений до виконання, по ньому було відкрито виконавче провадження та в подальшому винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, після чого виконавчий лист було втрачено при пересилці. Доводи заявника стосовно того, що виконавчі листи та постанови не були отримані стягувачем після їх повернення державним виконавцем матеріалами справи не спростовуються, докази щодо отримання стягувачем виконавчих листів матеріали справи не містять. Суд вважає доведеним факт втрати виконавчих листів, що підтверджується наданими ВДВС письмовими доказами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року). З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 31 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21 серпня 2019 року по справі № 2-836/11 передбачено, що приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ Перехідних положень ЦПК України не суперечать приписам ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII, ч. 1 ст. 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК Українидо дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Враховуючи викладені вище положення законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, завдання забезпечення справедливості цивільного судочинства, а також оцінюючи зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

При розгляді даної заяви судом встановлено, що виконавчий лист було втрачено, рішення суду першої інстанції набрало законної сили та не виконано. Видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржників та не покладає на них додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Керуючись ст.ст. 175, 177, п.п. 17.4 п. 17 ч.1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 353ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Аціонерного товариства «УкрСибБанк» - Тіторенка І.А. про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2011/10256/2012 за позовом Акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2011/10256/2012, виданого 26 червня 2013 року Дзержинським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 113460000 від 16 травня 2008 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Повний текст ухвали складено «13» вересня 2021 року

Суддя О.В. Поволяєва