Справа № 211/4121/21
Провадження № 2/211/2371/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
15 вересня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Гіди О. С.,
при секретарі Мариненко Е.П.,
у відсутність сторін у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_2 та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю відповідачки за місцем реєстрації без поважних причин: з 2017 року вона не проживає в спірній квартирі, виїхавши з помешкання, забравши всі свої особисті речі, за комунальні послуги не сплачує, що значно погіршує матеріальний стан позивачки та позбавляє її можливості розпоряджатися належним майном як власник житла.
Ухвалою суду від 09 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.09.2011 року (а.с.7 копія договору купівлі-продажу, а.с.8- копія Витягу з державного реєстру правочинів).
На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрована також відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка є дочкою позивачки (а.с.10 довідка про склад сім`ї).
У матеріалах справи міститься Акт від 01.07.2021 року (а.с.11), складений мешканцями сусідніх квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , затверджений майстром ТОВ «Житлосервіс-КР», із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , 1988 року народження, не проживає з 2017 року по теперішній час.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України).
Наявність реєстрації ОСОБА_2 у квартирі за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.
Судом достовірно встановлено, що відповідачка не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважності причин не проживання відповідача в даному будинку у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї власника житла, не проживає у спірному житловому помешканні без поважних причин понад строки, визначені статтею 405 ЦК України, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги про стягнення з відповідача судових витрат не заявлялися, вони покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 76, 81, 89, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.С.Гіда