Провадження № 2-з/761/1878/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький Олег Антонович, вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 р. на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони виїжджати за кордон ОСОБА_2 , встановити ОСОБА_2 обов`язок забезпечити безперешкодне спілкування з неповнолітнім ОСОБА_3 , кожної суботи з 10:00 до 18:00 та щонайменше два рази на тиждень з 16:00 до 20:00 в присутності та/або під контролем представника Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації.

Згідно положень ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Частиною 3 статті 441 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В постанові Касаційний цивільний суд Верховного суду від 27.03.2019 року по справі № 643/5842/16-ц, дійшов висновку, що тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Отже, суд приходить до висновку, що встановлення заборони виїзду за межі України як вид забезпечення позову не може бути застосовано до відповідача, оскільки такий вид обмеження права, може бути застосований лише до боржника на стадії виконання рішення суду.

Щодо іншого виду забезпечення позову, то він також не підлягає задоволенню, оскільки фактично позивачка просить вирішити справу по суті, крім того обраний позивачем вид забезпечення позову не передбачено статтю 150 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: