Провадження № 2/752/729/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.06.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерського району), як отримувач пенсії.

В ході перевірки матеріалів пенсійної справи відповідача було встановлено, що відповідач працює на посаді прокурора організаційно-методичного відділу Головного управління нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Генеральної прокуратури України та отримувала пенсію в розмірі 10 740,00 грн. Враховуючи те, що пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» відповідачу була призначена після 01.10.2011 року і вона працює на посаді прокурора, то з 01.10.2017 року розмір її пенсії обчислюється відповідно до ЗУ №1058, та становить - 4271,14 грн.

Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було встановлено вірний розмір пенсії до виплати та розраховано суму надміру отриманих відповідачем коштів (пенсії), яка склала 77 626,32 грн. за період з 01.01.2017 року по 30.09.2018 року.

В добровільному порядку відповідач суму переплачених коштів управлінню не повернула, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно отриманих коштів (пенсії) в розмірі 77 626,32 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

09.07.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття, отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, як і не встановлена наявність рахункової чи технічної помилки. Відтак, відсутні підстави для стягнення з неї в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

В матеріалах справи наявні заяви позивача про можливість розгляду справи у відсутність представника ГУ ПФУ у м.Києві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерського району), як отримувач пенсії.

В ході перевірки матеріалів пенсійної справи відповідача було встановлено, що відповідач працює на посаді прокурора організаційно-методичного відділу Головного управління нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Генеральної прокуратури України та отримувала пенсію в розмірі 10 740,00 грн. Враховуючи те, що пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» відповідачу була призначена після 01.10.2011 року і вона працює на посаді прокурора, то з 01.10.2017 року розмір її пенсії обчислюється відповідно до ЗУ №1058, та становить - 4271,14 грн.

Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було встановлено вірний розмір пенсії до виплати та розраховано суму надміру отриманих відповідачем коштів (пенсії), яка склала 77 626,32 грн. за період з 01.01.2017 року по 30.09.2018 року.

Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, вказуючи, що позивачем було направлено лист на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів, однак відповіді на неї ним не отримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя