Ухвала

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 456/3683/20

провадження № 61-14312ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 березня 2021 року та постанову

Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»), в якому просили стягнути на їх користь суму страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту у 200 000 грн, з яких ОСОБА_2 24 267 грн

(16 692 грн на відшкодування моральної шкоди та 7 575 грн витрат на поховання), ОСОБА_3 16 692 грн на відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 166 920 грн (16 692 грн на відшкодування моральної шкоди та 150 22 грн відшкодування утриманцю). Крім того пеню та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме на користь ОСОБА_1 пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі

9 107,92 грн та 3% річних - 2000 грн, на користь ОСОБА_2 1 389,72 грн пені та 305,17 грн - 3% річних, на користь ОСОБА_3 955,91 грн - пені та 209,91 грн - 3% річних.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 22 березня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»:

- на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 692 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 737 грн та 3% річних у розмірі

155 грн;

- на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 692 грн, 7 575 грн відшкодування витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 071,46 грн та 3% річних у розмірі 225,38 грн;

- на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 692, грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 737 грн та 3% річних у розмірі 155 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» залишено без задоволення, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 березня 2021 року залишено без змін.

20 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку представник

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - адвокат Мамедова І. Р. подала касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 22 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 22 липня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» реалізувало своє право на апеляційний перегляд справи № 456/3683/20.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в розглядуваній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня 2021 року

(2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Справа № 456/3683/20 є малозначною в силу закону.

На думку заявника наявний випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Сама по собі незгода із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Суди попередніх інстанцій встановивши, що смерть пішохода ОСОБА_4 , настала внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», за відсутності відомостей про будь-яких інших учасників дорожньо-транспортної пригоди, стягнули на користь позивачів (дружини та дітей загиблого) відшкодування моральної шкоди у визначеному законом фіксованому розмірі (пункт 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а також витрати на поховання, при відшкодуванні яких вина потерпілого не враховується (частина третя статті 1193 ЦК України).

З урахуванням обставин, встановлених судами у розглядуваній справі, наведена заявником у касаційній скарзі практика апеляційних судів

не свідчить про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних була передбачуваною; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року в цивільній справі № 456/3683/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта