Провадження № 4-с/643/106/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. кизи, заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Савенкова Станіслава Михайловича, стягувач - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - боржник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Савенкова С.М. про винесення постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 63851660 (далі Постанова) та скасувати Постанову в частині накладення арешту на грошові кошти боржника, що надходять від Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова як пенсія по інвалідності.

В обґрунтування скарги зазначено, що Постановою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку боржника, призначеному для зарахування пенсії по інвалідності. Пенсія є єдиним джерелом існування боржника, в зв`язку з чим накладення арешту на вказаний рахунок порушує його конституційні права, норми інших актів законодавства України та позбавляє його засобів до існування.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі, скаргу призначено до розгляду.

Боржник в судовому засіданні вимоги скарги та викладені в ній доводи підтримав у повному обсязі.

Стягувач та державний виконавець у судове засідання 21.09.2021 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи, передбачених ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 63851660 з примусового виконання судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2020 року, виданого у справі № 643/16775/20, про стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваною Постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, що належить боржнику.

Згідно довідки про доходи № 061027 від 10.06.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» № L2TB7JGKC75AU8GF від 20.05.2021, боржник станом на 20.05.2021 має картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на яку отримує пенсійні виплати.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 642/6675/18 висловлено наступні висновки щодо застосування норм права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку щодо наявності заборон для накладення державним виконавцем арешту на рахунок боржника, на який надходять пенсійні виплати.

Відповідно, Верховним судом зроблений висновок, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 13.05.2019 року, ухваленій у вказаній вище справі № 642/6675/18, оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає право суду скасовувати постанови державних виконавців, належним способом захисту прав боржника у вказаній категорії цивільних справ є часткове задоволення скарги, визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання останнього скасувати накладений арешт.

Суд під час розгляду даної цивільної справи не вбачає підстав для відступлення від вказаних вище висновків щодо застосування норм права.

Судом встановлено, що державним виконавцем накладено арешт на рахунок боржника ОСОБА_1 , на який надходять пенсійні виплати.

Враховуючи вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд приходить до висновки щодо обґрунтованості доводів скарги та неправомірності накладення вказаного арешту.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє скаргу, визнає неправомірними дії державного виконавця та зобов`язує останнього скасувати арешт, накладений на пенсійні кошти боржника.

Керуючись ст. 258-261, 353-354, 447-452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Савенкова Станіслава Михайловича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Савенкова Станіслава Михайловича щодо накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», постановою про арешт коштів боржника від 18 травня 2021 року у виконавчому провадженні № 63851660.

Зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Савенкова Станіслава Михайловича скасувати накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», постановою про арешт коштів боржника від 18 травня 2021 року у виконавчому провадженні № 63851660.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Д.А. Крівцов