Справа № 129/618/20
Провадження по справі № 2/129/126/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Капуша І.С.,

з участю секретаря судових засідань Іванченко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Луговського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та призначення опікуна.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка є бабусею малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у шлюбі між донькою позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (після укладення шлюбу ОСОБА_6 обрала прізвище « ОСОБА_7 ») та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у шлюбі між її донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

15 квітня 2015 року рішенням Гайсинського районного суду шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано. ОСОБА_6 та онук ОСОБА_5 , залишилися проживати в позивачки, після розірвання шлюбу батько дитини ОСОБА_2 , участь в утриманні, вихованні, розвитку дитини не приймає.

31.07.2015р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася спільна донька ОСОБА_4 .

З лютого 2016 року донька позивачки та її чоловік ОСОБА_3 припинили спільне проживання однією сім`єю. Її донька та онука ОСОБА_4 , залишилися проживати біля позивачки ОСОБА_1 , після припинення спільного проживання батько дитини ОСОБА_3 дитиною не цікавиться, участь в утриманні, вихованні, розвитку дитини не приймає, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покинула адресу їхнього спільного місця проживання в АДРЕСА_1 , залишивши дітей та не приймала участі у їх вихованні та утриманні, з дітьми не бачилася.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Обухів Київсбкої області ОСОБА_8 померла.

Малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом із позивачкою за її адресою реєстрації. Виховує їх самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Діти знаходяться на її повному утриманні та займається їх моральним, культурним та духовним розвитком.

Відповідачі своїми дітьми не піклуються, не проявляють заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавляться їх успіхами, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, а тому ухиляються від виховання дітей, свідомо нехтують своїми обов`язками, а тому, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, ці обставини є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, призначення ОСОБА_1 їх опікуном та стягненню з відповідачів на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_5 08.03.2014р. та ОСОБА_4 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дітей повноліття.

У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзиви на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Ухвалою суду від 02.03.2020 у справі було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12.11.2020р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області уточнено прізвище відповідачки ОСОБА_6 на ОСОБА_8 , провадження в справі в частині позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнення з неї на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей зарито у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідачки ОСОБА_8 .

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Луговський А.С. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , 29.07.2020р. в судовому засіданні подав до суду письмову заяву в які просив призначити судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та зобов`язався здійснити оплату за її проведення, однак після цього жодного разу в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, просив їх задовільнити (а.с.60,82).

Ухвалою суду від 20.07.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

12.11.2020р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області за клопотанням відповідача ОСОБА_5 призначено у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України. На вирішення експертам поставлено запитання: чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з`явитися для проведення досліджень у визначений експертами час (при собі мати паспорти, свідоцтво про народження дитини, а ОСОБА_2 - кошти у визначеному експертною установою розмірі), роз`яснено, що в разі ухилення від проведення експертизи відповідно до ст.109 ЦПК України суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні, однак повідомленням судового експерта Н.М. Філімонова про неможливість проведення експертизи від 22.03.2021р. експертиза проведена не була через неявку ОСОБА_2 до експертної установи для відбору експериментальних зразків.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника адвоката Луговського А.С., вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.03.2014р. неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15) матір`ю зазначено ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.11.2015р. неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19) матір`ю зазначено ОСОБА_8 , батьком ОСОБА_3 .

Як слідує із рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.04.2015р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано 15.04.2015р. (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 31.07.2015р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.18).

Із довідки виданої директором (завідувачем) ДНЗ «Світанок» с.Ярмолинці №19 від 03.07.2019р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відвідують ДНЗ «Світанок» с.Ярмолинці, яких приводять та забирають баба ОСОБА_1 та дід ОСОБА_9 (а.с.21).

Згідно з довідки №28 від 16.01.2017р. виданої Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області про склад сім або зареєстрованих у житловому будинку, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять чоловік ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).

Згідно з Актами обстеження матеріально-побутових умов складеного 13.06.2016р. та 03.07.2019р. (а.с.22,24) слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають біля своєї бабусі ОСОБА_1 , вона разом із чоловіком ОСОБА_9 їх самотужки забезпечують всіма необхідними речами та відвідують дитячий садок. Мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , та батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 участі у вихованні та утриманні дітей не приймають. В будинку де проживає сім`я є усі необхідні умови для проживання та належного розвитку дітей.

На підтвердження родинних відносин позивача та дітей надано свідоцтва про народження дитини, їх матері ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_1 є її матір`ю і приходиться рідною бабою неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_5 , 08.03.2014р., було предметом розгляду Виконавчим комітетом Немирівської міської ради Вінницької області 16.10.2019, за наслідками якого було ухвалено рішення №465 та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських ОСОБА_2 (далі - висновок).

Згідно з висновком комісія вважала за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_5 , 2014 року народження.

Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідачів шляхом позбавлення їх батьківських прав, який відповідає інтересам дітей, отож позов підлягає до задоволення.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України).

Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину.

Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідачів на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні.

Відповідачі не надали жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, у тому числі щодо розміру аліментів, які позивач просить суд присудити із них на користь дитини.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законодавцем, суд дійшов висновку, що відповідачі спроможні надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у виді 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання про встановлення піклування над неповнолітніми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення їм піклувальника, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч.2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Як зазначено у частинах 3 та 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.

Статтею 62 цього ж Кодексу визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна).

Згідно із рішенням №48 виконкому Ярмолинецької сіьської ради Гайсинського району Вінницької області від 19.06.2019, виконавчий комітет пропонує призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки перша є їх рідною бабусею, з якою і проживають малолітні діти.

Підстав які унеможливлюють призначення ОСОБА_1 піклувальником дитини не встановлено в ході судового розгляду.

З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за можливе призначити позивача ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268, 354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Змінені позовні вимоги задовільнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити опікуном над малолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 їхню бабу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.02.2020р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.02.2020р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 судові витрати в сумі 1754грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири гривні) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ) солідарно.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів до Вінницького апеляційного суду, рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку, проте в частині стягнення аліментів за один місяць допускається до негайного виконання.

Суддя: