справа № 631/683/21
номер провадження 2/631/595/21
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

14 вересня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: УПРАВЛІННЯ СЛУЖБ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ДЕПАРТАМЕНТУ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів», -

в с т а н о в и в:

14.07.2021 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: УПРАВЛІННЯ СЛУЖБ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ДЕПАРТАМЕНТУ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 4019/21-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/683/21 (провадження № 2/631/595/21) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, 14.07.2021 року передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зважаючи на це та у відповідності до приписів частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд в день надходження позову звернувся до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь на які отримав за вхідним № 4360/21-вх від 02.08.2021 року та № 4632/21-вх від 18.08.2021 року та передані головуючому судді Мащенко С. В. 13.09.2021 року у зв`язку із її перебуванням у період з 13.08.2021 року по 03.09.2021 року включно у щорічній відпустці згідно із наказом № 02-06/34 від 21.07.2021 року та у період з 06.09.2021 року по 10.09.2021 року включно на навчанні у Харківському регіональному відділенні Національної школи суддів України відповідно до наказу № 02-04/19 від 13.08.2021 року.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Одночасно з цим ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з відповідача аліменти в розмірі Ѕ його заробітку (доходу) але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення кожним з них повноліття.

При вирішенні в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, що обумовлюють обов`язкові для дотримання позивачем вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також документів, які до неї додаються.

Зокрема, відповідно до положень частини 4 статті 177 вказаного вище нормативно-правового акту до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписи частини 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 і частиною 1 статті 9 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України, сплачується за місцем розгляду справи і зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, обов`язок позивача справити судовий збір під час звернення із позовом до суду є його процесуальним обов`язком, що має на меті виконання компенсаційної, превентивної та соціальної функції у сукупності.

Відтак, згідно із частиною 1 і абзацом 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Окрім того, відповідно до абзацу 2 підпункту 2 частини 2 статті 4 вказаного вище Закону за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Аналізуючи зміст позовних вимог ОСОБА_1 , судом з`ясований предмет її позову, а саме:

- позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказане свідчить про те, що позивач має 8 вимог в позові, зокрема: всі вимоги немайнового характеру.

Положення абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що за подання позовної заяви, в якій об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналогічне за своїм правовим змістом роз`яснення наведене й Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 його Постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями), яке є обов`язковим для застосуванням судом до тих пір, поки не буде змінене або спростоване сучасною практикою Верховного Суду, а саме: якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо за кожну із таких вимог (або загальною сумою).

Також, слід зазначити, що пунктом 3 частини 1 статті 5 Закон України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору, а тому, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину. стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію чи зміну способу їх стягнення, а також заявники, у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Виконуючи приписи частини 4 статті 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, позивачем при зверненні у липні 2021 року до суду із цим позовом додано один документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2270 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви із вимогою не майнового характеру в порядку позовного провадження судовий збір повинен справлятися в розмірі 908,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2270 гривень х 0,4 = 908,00 гривень.

При цьому, з огляду на зміст пункту 5 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обсатвини.

Проте, вказані вимоги процесуального закону проігноровані позивачем, оскільки ним:

-не зазначено жодного доказу на підтвердження факту ухилення відповідача від батьківських обов`язків;

-не надано висновок служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно кожної дитини;

-не зазначено жодного доказу на підтвердження факту попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Натомість, статтею 164 Сімейного кодексу України № 2947-III від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями) визначено чіткий перелік підстав, для позбавлення батьківських прав.

Також, слід вказати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою правові наслідки як для батьків, так і для дитини, що передбачені статтею 166 Сімейного кодексу України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При цьому, в постанові Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про її застосування слід вирішувати тільки після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, в тому числі ставлення батьків до дітей.

Відтак, виявлені судом недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі задля справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав ОСОБА_1 шляхом ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Згідно з нормами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: УПРАВЛІННЯ СЛУЖБ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ДЕПАРТАМЕНТУ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів» слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приходячи до такого, суд на виконання вимог частини 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що недоліки позову слід усунути шляхом вчинення певних дій, як то:

- подати відповідну заяву у виді окремого письмового документу з усунутими (виправленими) недоліками, вказаними судом у цій ухвалі;

- сплатити судовий збір в частині позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зазначити та за наявнсті надати докази на підтвердження факту ухилення відповідча ОСОБА_2 від виконання батьківськи прав, а саме:

а) акт обстеження житлово-побутових умов;

б) висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

в) довідки з навчальних закладів щодо участі батьків у вихованні дітей;

г) свідків, які можуть засвідчити факти участі батьків у вихованні відносно кожної дитини;

- надати висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно кожної дитини;

- зазначити та за наявності надати суду докази щодо попередження батька дітей про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Постановляючи ухвалу, суд може вказати точну суму судового збору, яку слід сплатити ОСОБА_1 , а саме: оскільки одна вимога немайнового характеру була сплачена позивачем при поданні позову, а вимог, що підлягають сплаті чотири, тому слід сплатити судовий збір ще за три немайнові вимоги, що дорівнює 2724,00 гривень виходячи з розрахунку: 3 х 908,00 = 2724,00 гривень.

Постановляючи ухвалу, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 17, 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями); Постановою Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року; статтями 164, 166 Сімейного кодексу України № 2947-III від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями), і статтями 3, 4, 14, 15, 17, 18, 43, частиною 1 статті 64, статтями 76 - 80, 89, частиною 3 статті 124, статтями 133, 175 - 177, частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 294, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 - 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: УПРАВЛІННЯ СЛУЖБ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ДЕПАРТАМЕНТУ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів», залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі виконання нею відповідно до ухвали суду у встановлений нею строк вимог, визначених статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, позов буде вважатися поданим в день первісного його подання до суду, інакше - буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко