Справа № 946/3120/20
Провадження № 2/946/1314/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Ромалійської М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

01.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505, мотивуючи тим, що подружні відносини між ними припинились з травня 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, подальші відносини з відповідачем вважає неможливими у зв`язку з тим, що в травні 2017 року відповідач пішов з сім`ї та почав проживати з іншою жінкою, тому, на даний час позивачка дійшла до висновку про неможливість та недоцільність подальшого знаходження у шлюбі, вважає, що примирення між ними не можливе, спір щодо спільного майна подружжя на теперішній час відсутній.

Заяви, клопотання

10.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

15.07.2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Аргументи учасників справи

Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 10.09.2021року позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 15.07.2021 року позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505 (а.с. 5).

Від спільного проживання дітей не мають.

Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з травня 2017 року у зв`язку з тим, що в травні 2017 року відповідач пішов з сім`ї та почав проживати з іншою жінкою, тому, на даний час позивачка дійшла до висновку про неможливість та недоцільність подальшого знаходження у шлюбі, вважає, що примирення між ними не можливе, спір щодо спільного майна подружжя на теперішній час відсутній.

Позиція суду

Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с».

Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст. 12, 13, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 24, 109, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 02 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2021 року.

Суддя: Г.І.Смокіна