Справа№938/245/21
Провадження № 2/938/127/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю третьої особи: Верховинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису та стягнення аліментів,

за участю:

позивач: не з`явився;

відповідач: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Верховинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису та стягнення аліментів.

Ухвалою від 27.04.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26.05.2021.

У зв`язку із неявкою відповідача в підготовче засідання 26.05.2021, розгляд справи було відкладено на 24.06.2021.

В підготовче засідання 24.06.2021 з`явився позивач та відповідач. Третя особа не забезпечила явки уповноваженого представника в підготовче судове засідання, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою представника відділу реєстрації актів цивільного стану, який був присутній в підготовчому засіданні 26.05.2021.

Відповідачем в підготовчому засіданні було заявлено клопотання про надання йому часу з метою врегулювання спору мирним шляхом. Просив з цих підстав розгляд справи відкласти. Позивач не заперечила проти відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювати спір мирним шляхом. Також позивач та відповідач не заперечили проти продовження строку підготовчого провадження у даній справі на 30 днів.

Ухвалою від 24.06.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та з метою надання сторонам можливості врегулювати спір мирним шляхом, відклав підготовче засідання на 07.07.2021.

В підготовче засідання 07.07.2021 з`явився відповідач. Позивач та представник третьої особи в підготовче засідання не з`явились. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

У зв`язку із неявкою позивача, підготовче засідання було відкладено на 29.07.2021.

В підготовче засідання 29.07.2021 учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлялися про день, час та місце проведення підготовчого засідання.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву (Вх.№2424/21), в якій просила підготовче засідання проводити без її участі та призначити справу до розгляду по суті, оскільки нею на даній стадії підготовчого провадження подано всі докази на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву (Вх.№2223/21), в якій просив долучити до матеріалів справи висновок генетичної експертизи на встановлення батьківства №273819 від 30.06.2021, а також просив підготовче засідання проводити без його участі, не заперечив проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник третьої особи на електронну адресу суду направила клопотання (Вх№ЕП-719/21) про розгляд справи без її участі.

Ухвалою від 29.07.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.08.2021.

В судове засідання 12.08.2021 з`явилися позивач та відповідач. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі.

Позивач подала заяву в якій зазначила, що 30.07.2021 нею та відповідачем було подано спільну заяву до Верховинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання батьківства на підставі якої були внесені зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_3 , а саме батьком дитини записано ОСОБА_2 . Також змінено прізвище дитини із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Вказані обставини підтвердила копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що з цих підстав вона відмовляється від позовних вимог в частині встановлення батьківства та просить провадження у цій частині закрити.

Також у поданій заяві позивачкою уточнено позовні вимоги про стягнення аліментів, зокрема вона просить суд сягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачем та відповідачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання їм часу для можливості врегулювати питання щодо сплати аліментів в добровільному порядку.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 08.09.2021.

В судове засідання 08.09.2021 сторони не з`явились. Позивач подала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач також подав через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав частково в сумі 1700,00грн та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Третя особа - Верховинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, однак в матеріалах справи наявне клопотання представника відділу у якому він підтримує позовні вимоги позивача та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ст. 211 ЦПК України, законодавцем визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 06 жовтня 2018 року між нею та відповідачем було проведено релігійний обряд вінчання у храмі святого пророка Іллі в селі Голови Верховинського району, однак державної реєстрації їхнього союзу (шлюбу) у органі державної реєстрації актів цивільного стану, проведено не було. Вперіод з жовтня 2018 року по липень 2020 року вона проживала із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у будинку її матері в селі Чорна Річка Верховинського району Івано-Франківської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7 . Зважаючи на те, що шлюб між нею та відповідачем офіційно зареєстрований не був, при реєстрації народження сина, відомості про батька були внесенні до свідоцтва з її слів та записано ОСОБА_3 . Разом з тим відповідач ніколи не заперечував свого батьківства, опікувався дитиною. Однак у липні 2020 року відповідач залишив сім`ю та жодних коштів на утримання дитини не надає. Син ОСОБА_7 залишився проживати з нею у будинку її матері. У грудні 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір згідно якого відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати на утримання сина кошти в сумі 1000,00грн, однак умови договору він не виконує. Вказані обставини стали підставою для звернення із позовом до суду про визнання відповідача батьком їх сина ОСОБА_7 та стягнення із нього аліментів на утримання сина.

В ході розгляду справи за взаємною згодою між нею та відповідачем було проведено генетичну експертизу на встановлення батьківства та згідно результатів тесту ДНК було підтверджено ймовірність того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 на 99,9%.

У зв`язку із цим 30.07.2021 нею та відповідачем було подано спільну заяву до Верховинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання батьківства на підставі якої було внесено зміни в актовий запис про народження дитини, а саме батьком дитини записано ОСОБА_2 .

З цих підстав вона відмовляється від позовних вимог в частині встановлення батьківства та просить провадження у цій частині закрити.

Разом з тим вона просить задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону починаючи із дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона самотужки не в змозі забезпечити сина всім необхідним. Посилається на те, що відповідач працює неофіційно, періодично виїжджає на роботу за кордон, отримує нерегулярний дохід.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не подав. 26.08.2021 позивач подав через канцелярію суду заяву в якій окрім прохання проводити розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, зокрема погодився на сплату аліментів у розмірі 1700,00грн.

Правова позиція третьої особи.

Третя особа письмових пояснень щодо позову не подала, у заявах про розгляд справи без участі уповноваженого представника, представник третьої особи зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили релігійний обряд вінчання у храмі святого пророка Іллі в селі Голови Верховинського району, що стверджується документом про вінчання (а.с. 13). Однак державної реєстрації їхнього союзу (шлюбу) у органі державної реєстрації актів цивільного стану, проведено не було.

В період з жовтня 2018 року по липень 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у будинку який належить матері ОСОБА_1 , що підтверджується Актом обстеження матеріальних умов від 12.04.2021 №368 складеним комісією Голівського старостинського округу Верховинської селищної ради (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 15.02.2019 року, та про що зроблено актовий запис №26 (а.с.9). Згідно свідоцтва, матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 26.02.2019 №408 виданої Виконавчим комітетом Голівської сільської ради Верховинського району, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Верховинської селищної ради від 07.04.2021 №341, до складу сім`ї ОСОБА_1 , входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу №0 від 12.08.2021 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, на підставі заяви про визнання батьківства, 30.07.2021 до актового запису №26 від 15.02.2019 було внесено зміни, а саме: прізвище дитини змінено із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », та змінено прізвище батька із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

30 липня 2021 року Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), було видано свідоцтво про народження (повторно) серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №26 від 15.02.2019).

Згідно свідоцтва, матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_2 .

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу визнання відповідача батьком дитини, матір`ю якої є позивачка, а також з приводу стягнення з відповідача аліментів на утримання цієї дитини. Відповідні правовідносини врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до положень ст.47 ЦПК України, за загальним правилом, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 18 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Згідно позовної заяви позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 15.02.2019 року, актовий запис №26) та внести відповідні зміни до актового запису № 26 про народження дитини ОСОБА_3 включивши до актового запису відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька.

В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 було пройдено тест ДНК на батьківство, результатами якого було підтверджено ймовірність того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 на 99,9%.

У зв`язку із цим 30.07.2021 на підставі заяви про визнання батьківства було внесено зміни до актового запису цивільного стану №26 від 15.02.2019 (актовий запис про народження ОСОБА_3 ), а саме прізвище дитини змінено із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », та змінено прізвище батька із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Також 30 липня 2021 року Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), було видано свідоцтво (повторно) серія НОМЕР_2 про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис №26 від 15.02.2019. Згідно свідоцтва, матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_2 .

З цих підстав 12.08.2021 позивачкою було подано заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання батьківства та закриття провадження у справі щодо даної частини позовних вимог.

Відповідно до положень статей 49, 206 ЦПК України, законодавцем визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до положень ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За таких обставин, оскільки позивач відмовилась від позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та внесення відповідних змін до актового запису № 26 про народження дитини ОСОБА_3 , оскільки такі зміни було внесено за добровільною заявою ОСОБА_2 поданою за результатами тесту ДНК, який підтвердив його батьківство, суд вважає, що заяву позивачки про відмову від позову в цій частині слід прийняти та закрити провадження у справі в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 30.07.2021 виданого Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), батьками ОСОБА_6 - є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Малолітній ОСОБА_6 (попереднє прізвище ОСОБА_4 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 разом з ними не проживає. Вказані обставини підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання від 26.02.2019 №408 виданої Виконавчим комітетом Голівської сільської ради Верховинського району, довідкою Верховинської селищної ради від 07.04.2021 №341, та сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивач просить суд стягувати аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 2500 гривень щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи із дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Вимогами ст. ст.13,81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує потреби дитини даного віку, матеріальний стан позивачки та відповідача, те, що відповідач є працездатною особою молодого віку, інших аліментних зобов`язань немає.

Враховуючи встановлений мінімальний та гарантований розмір аліментів, відсутність доказів про матеріальний стан відповідача, часткове визнання відповідачем позову суд, виходячи з потреб дітей, рівної участі батьків в їх утриманні, вважає, що на даний час дотримуючись засад розумності та справедливості слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дітей.

Судові витрати.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2 908,00грн, які складаються із судового збору в сумі 908,00грн та витрат на правову допомогу в сумі 2000,00грн.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було заявлено вимогу про визнання відповідача ОСОБА_2 , батьком дитини - ОСОБА_3 та внесення відповідних змін до актового запису № 26 про народження дитини ОСОБА_3 а також стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно квитанції №22 від 12.04.2021 позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 908,00грн за розгляд позовної вимоги щодо визнання батьківства. Разом з тим, в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач була звільнення від сплату судового збору при зверненні до суду з позовом в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів.

В ході розгляду справи позивач відмовилась від позовних вимог щодо визнання батьківства, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині позовних вимог слід закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, законодавцем визначено, що у разі відмови позивача від позову суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», яка визначає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак позивачу слід повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ( в частині позовних вимог щодо визнання батьківства) а саме 454,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов у частині позовних вимог щодо стягнення аліментів задоволено частково, судовий сбір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у сумі 653,76грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу в сумі 2000,00грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, законодавцем визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу позивачем надано суду копію ордеру серія АТ №1009741 виданого 16.04.2021 згідно якогоадвокат ОСОБА_9 уповноважений здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 у Верховинському районному суді. Вказаний ордер виданий на підставі договору про надання правової допомоги №17/21 від 16.04.2021. Також позивачкою надано оригінал квитанції №23 від 12.04.2020 згідно якої нею було сплачено адвокату Атаманюку Р.І. 2000,00грн за надання правової допомоги.

Разом з тим, позивачкою не надано суду ні договору про надання правової допомоги, ні акту виконаних робіт, що позбавляє суд можливості встановити, чи надавались позивачці адвокатом Атаманюком Р.І. будь-які послуги щодо розгляду відповідної справи, який розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката було погоджено сторонами. В судових засіданнях під час розгляду даної справи позивачка брала участь особисто, без участі адвоката.

Відтак суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.10-13,49, 76-81, 141,142,206,255 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 гривень 00 копійок (тисячу вісімсот гривень нуль копійок) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 19 квітня 2021 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1800 гривень 00 копійок (тисячу вісімсот гривень нуль копійок) у межах платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та внесення відповідних змін до актового запису № 26 про народження дитини ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 653,76грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитаннції №22 від 12.04.2021, а саме 454,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; персональний ідентифікаційний номер-відсутній.

Повний текст рішення складено 13.09.2021.

Суддя Джус Р.В.