Справа № 661/3226/21
Провадження № 2-о/661/139/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Шевченко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка цивільну справу в порядку окремого позовного провадження, за заявою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новокаховський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Адвокат Горяшко Л.В., діюча в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі про шлюб №19 складеного 14.09.1974 р. виконавчим комітетом Лошкарівської сільської ради Нікопольского району Дніпропетровської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом внесення змін в графі «національність нареченої» з «українка» на «польку». Пред`явлена заява мотивована тим, що ОСОБА_2 належить до національності «полька», що підтверджується свідоцтвом про її народження, у зв`язку з чим вона має право на національну ідентифікацію, що відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Належність заявника до польської національності, є особистим невід`ємним правом та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. За своїми суб`єктивними відчуттями вона завжди визнавала і визначала свою приналежність до національності до національності своїх пращурів та бажає, щоб цей факт був офіційно підтверджений та відображений у складених відносно неї актових записів цивільного стану. Оскільки встановлення факту приналежності заявниці до польської національності повністю відповідає її волі та інтересам, а отже жодним чином не обмежує право вільно обирати і відновлювати свою національність, і є єдиним шляхом встановлення факту, від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку.

Представник позивача - адвокат Горяшко Л.В. у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, підтримавши вимоги заяви.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини пов`язані з відмовою заінтересованої особи внести зміни до актового запису про шлюб, який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

07.04.2020 р. Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_2 відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб №19 складеного 14.09.1974 р. виконавчим комітетом Лошкарівської сільської ради Нікопольского району Дніпропетровської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в графі; «національність нареченої», у зв`язку з неможливістю встановлення національності дитини при різних національностях батьків, розбіжностями в імені матері.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні».

Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Щодо посилань заявника на роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до яких питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу, суд зазначає наступне.

Вимоги пункту 7 цієї постанови, за якими при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він, зокрема, повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено, - відповідали законодавству України станом на час прийняття зазначеної постанови. Проте ці роз`яснення не відповідають чинному законодавству України, яким зазначення національності особи в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС не передбачено. Оскільки зазначена постанова була прийнята понад 20 років тому, тобто до прийняття Конституції України та чинних ЦК України, Сімейного кодексу України, ЦПК та КАС України, то надані в ній роз`яснення не відповідають чинному законодавству України і не можуть братися до уваги.

Вказана правові позиції викладені у Постанові ВП ВС від 29.05.2019 р. у справі №398/4017/18 (провадження № 14-215цс19), Постанові ВП ВС від 23.01.2019 р. у справі № 807/45/17 (провадження № 11-927апп18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та у Постанові ВП ВС від 11.09.2019 р. у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) (провадження № 11-381апп19).

Відповідно ч.1-3 до ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою, а фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду у судовому порядку взагалі.

Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах батька та діда заявниці національності «полька» не перешкоджає ОСОБА_2 дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення, зберігати етнічні походження її роду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, за вказаних обставин неможливості встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності, вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з чим, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 255, 258-273, 315-319 ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новокаховський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Херсонській області повернути ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 11.05.1998 р. ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) за дублікатом квитанції №0.0..1 від 08.08.2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. М. Чирський