ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» вересня 2021 року

м. Харків

справа № 627/296/21

провадження № 22ц/818/4343/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А. В., Хорошевського О.М.,

за участю секретарів - Дмитренко А. Ю., Колосовської А. Р.,

учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 , представник заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи державний виконавець Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверха Г.В., Охмат С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року в складі судді Каліберди В.А.

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Ганни Володимирівни, скасування постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_3 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь щомісячні аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з всіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2015 року. На його виконання видано виконавчий лист № 627/1702/15.

Зазначила, що постановою Відділу державної виконавчої служби Краснокутського районного управління юстиції від 14 березня 2016 року відкрите виконавче провадження № 50483380.

Вказала, що дії примусового характеру вживалися до 06 січня 2021 року, однак рішення суду фактично не виконується, аліменти не сплачуються та за орієнтованим підрахунком заборгованість за аліментними зобов`язаннями станом на 2021 рік досягла до 50 000,00 грн.

Посилалася на те, що 06 січня 2021 року державний виконавець вчинила дію з внесення боржника до реєстру боржників та оформила письмове повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників із зазначенням, що станом на 06 січня 2021 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31 грудня 2020 року за період з 16 грудня 2015 року по 31 грудня 2020 року становить 49 172,08 грн.

Однак, цього ж дня державним виконавцем прийнято рішення про скасування заходів примусового виконання з винесенням відповідної процесуальної постанови, при цьому за основу взято те, що станом на 06 січня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 погашена в повному обсязі.

Вказала, що вона заперечує отримання будь-яких аліментів протягом тривалого часу, аліментна заборгованість не погашена.

Просила поновити строк звернення до суду з даною скаргою; визнати неправомірними дії державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В. щодо прийняття рішення про скасування заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження № 50483380 з примусового виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року № 627/1702/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячних аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з всіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2015 року, а з 28 серпня 2018 року - не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-VIII;

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В. від 06 січня 2021 року про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 50483380 з примусового виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року № 627/1702/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стосовно боржника ОСОБА_3 ;

зобов`язати державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверху Г.В. організувати та провести виконання примусових дій з виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року № 627/1702/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме:

- з урахуванням поновлення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, а також арешту нерухомого та рухомого майна і коштів боржника, звернення стягнення на заробіток та доходи боржника ОСОБА_3 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- складання протоколу про адміністративне правопорушення про скоєння адміністративного правопорушення за правовою кваліфікацією за статтею 1831 КУпАП стосовно боржника ОСОБА_3 з надісланням для розгляду до суду;

- винесення постанови про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, починаючи за період з 16 грудня 2015 року з перерахуванням суми штрафу стягувачу;

застосування всіх регламентованих, необхідних та можливих заходів примусового виконання відповідно до норм і вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5;

питання по судовим витратам вирішити відповідно до статті 141 ЦПК України шляхом стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката за рахунок бюджетних асигнувань Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця; в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення вимог її скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що до 26 березня 2021 року державним виконавцем допущена тривала протиправна бездіяльність, оскільки тільки після отримання скарги державний виконавець почав здійснювати відповідні дії. Вважала, що державний виконавець виправив свої помилки, однак це відбулось за активним її втручанням за скаргою як стягувача в межах виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження не містять дієвих заходів з доведення відповідних обмежень боржника до кінцевих виконавців застосованих обмежень.

12 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу з додатками на спростування вимог та доводів апеляційної скарги, в якому державний виконавець вважала судове рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому посилалася на те, що всі виконавчі дії виконані нею з додержанням вимог Закону. Акцентувала увагу суду на недоліки у виконавчому листі, які ускладнили проведення виконавчих дій. Вважала, що невірне зазначення у виконавчому листі адреси боржника, його ідентифікаційного номеру, який відрізняється від того, який вказано в резолютивній частині виконавчого документа та стягувачки, замість якого вказано її особистий номер телефону ускладнювали виконання судового рішення. Вказала, що заходи примусового виконання не були скасовані, вони діють дотепер, що підтверджено інформацією з Єдиного реєстру боржників, з якої вбачається, що відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників. Також, вказала, що щодо боржника винесено постанову про накладення штрафу за ухилення від сплати аліментів та складено протокол про адміністративне правопорушення про скоєння адміністративного правопорушення за статтею 183-1 КупАП та відповідно до постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 02 червня 2021 року боржника визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Зазначила, що ще у вересні 2020 року стягувачці було роз`яснено її право на звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинене правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів, однак вона цим правом не скористалася.

Вказала, що для виконання вимог виконавчого документу застосовані заходи примусового виконання, а саме, на все нерухоме, рухоме майно, на кошти боржника накладено арешт; внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, які не скасовані; винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, які також діють; роз`яснено стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою про вчинене правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; винесено постанову про накладення на боржника штрафу; складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП; періодично здійснюється перевірка майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем періодично виконуються запити до електронної бази Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України тощо.

08 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника скаржниці надійшло клопотання про приєднання доказів по судовим витратам, яке задоволено.

Справу призначено до розгляду на 06 вересня 2021 року о 10:00 в режимі відеоконференції. Однак, у зв`язку з технічною неможливістю розгляд справи відкладено на 15:00. Про зміну в часі розгляду справи учасники справи повідомлені, однак, в судове засіданні учасники справи не з`явилися. 28 серпня 2021 року від Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Зазначено, що виконавча служба заперечує проти задоволення вимог скарги.

06 вересня 2021 року о 13:01 через «Електронний суд» представника скаржниці надійшла заява про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі з посиланням на поважні причини як у скаржниці, так і у її представника.

Зазначено, що представник скаржниці у другій половині робочого дня буде зайнятий у інших судових процесах, що унеможливлює особисту участь у судовому засіданні в межах цивільної справи. Вказав, що саме після подання скарги виправлені виявлені протиправні дії та бездіяльність виконавчої служби. З 06 січня 2021 року по 26 березня 2021 року заходи примусового характеру були скасовані. За березень, квітень аліменти сплачено частково. З травня 2021 року аліменти знову не сплачуються. Вважав, що бездіяльність виконавчої служби триває. Також, надав пояснення щодо судових витрат.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець при примусовому виконанні судового рішення діяв в межах вимог Закону «Про виконавче провадження».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В. з 14 березня 2016 року (постанова про відкриття виконавчого провадження) перебуває виконавче провадження № 50483380 з примусового виконання виконавчого листа № 627/1702/15, виданого Краснокутським районним судом Харківської області 17 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з всіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2015 року (а.с.11).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 04 січня 2021 року внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість дати народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 06 січня 2021 року скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року Краснокутським районним судом Харківської області; виключено відомості про ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників, в якій встановлено, що станом на 06 січня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 погашена в повному обсязі (а.с.16-17).

06 січня 2021 року головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. складено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, в якому зазначено, що станом на 06 січня 2021 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31 грудня 2020 року за період з 16 грудня 2015 року по 31 грудня 2020 року становить 49 172,08 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с.13-14, 54).

З виписки з Єдиного реєстру боржників станом на 19 березня 2021 року та інформації з Єдиного реєстру боржників від 31 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесений до цього реєстру, зокрема, за виконавчим провадженням № 50483380 (а.с.15, 60).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 06 січня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року (а.с.55).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 06 січня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року (а.с.56).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 06 січня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року (а.с.57).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 06 січня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року (а.с.58).

Постановою начальника відділу Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравченко Т.В. ВП № 50483380 від 26 березня 2021 року скасовано документ «постанова про скасування заходів примусового виконання» від 06 січня 2021 року (а.с.51).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 26 березня 2021 року за ухилення від сплати аліментів та заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника ОСОБА_3 штраф на користь стягувача в розмірі 22 854,04 грн (а.с.52).

Постановою головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. ВП № 50483380 від 26 березня 2021 року внесено виправлення до документу «постанова про скасування заходів примусового виконання» від 06 січня 2021 року, а саме, заходи примусового виконання не скасовані та постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання винесені з вірними даними боржника. Заходи примусового виконання не скасовані, так як відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників, відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 28 лютого 2021 року становить 45 708,08 грн, тому 26 березня 2021 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 22 854,04 грн.

В даній постанові зазначено, що зв`язку з тим, що при реєстрації виконавчого документу, допущено помилку в даті народження боржника та в телефонному режимі стягувачкою вказано про цю помилку, винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 04 січня 2021 року та в АСВП внесено вірну дату народження боржника. Тому, були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання з вірними даними боржника. Постанова про скасування заходів, реєстраційний номер виконавчого провадження № 50483380 примусового виконання від 06 січня 2021 року винесена у зв`язку з тим, що не було іншої технічної можливості та АСВП не передбачає інших дій для винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників з правильними відомостями про боржника, а саме правильною датою народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 замість ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Заходи примусового виконання не скасовані, так як відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників, відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників. Окрім того, виконання виконавчого документу ускладнювалося тим, що у виконавчому листі у резолютивній частині вказано один ідентифікаційний номер боржника, в частині реквізитів сторін - інший; замість ідентифікаційного номеру стягувачки зазначено її особистий номер телефону (а.с.53).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 березня 2021 року, розмір заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_3 станом на 28 лютого 2021 року становить 45 708,08 грн (а.с.59).

Із відповідей Пенсійного фонду України від 14 квітня 2021 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами вбачається, що про останнє місце роботи боржника та про особу-боржника, який отримує пенсію інформацію не знайдено (а.с.79, 80).

Як вбачається з відповідей Державної податкової служби України від 14 квітня 2021 року про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи: юридичну особу або фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах; про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи: інформація відсутня (а.с.81, 82).

Із відповіді Державної прикордонної служби України від 14 квітня 2021 року щодо перетину боржником державного кордону вбачається, що такі дані відсутні (а.с.83).

Як вбачається з відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів: відсутні дані (а.с.84).

16 квітня 2021 року головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. складено протокол № 1 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за частиною 1 статті 183-1 КУпАП, частиною 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» при примусовому виконанні виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року Краснокутським районним судом Харківської області (а.с.85-87).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Із змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 передбачено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхої Г.В. з 14 березня 2016 року (постанова про відкриття виконавчого провадження) перебуває виконавче провадження № 50483380 з примусового виконання виконавчого листа № 627/1702/15, виданого Краснокутським районним судом Харківської області 17 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з всіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2015 року.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою від 04 січня 2021 року внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість дати народження боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою головного державного виконавця від 06 січня 2021 року скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 627/1702/15, виданого 17 лютого 2016 року Краснокутським районним судом Харківської області; виключено відомості про ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників, в якій встановлено, що станом на 06 січня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 погашена в повному обсязі.

При цьому, постанова про скасування заходів примусового виконання від 06 січня 2021 року винесена у зв`язку з тим, що не було іншої технічної можливості та АСВП не передбачає інших дій для внесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників з правильними відомостями про боржника, а саме правильною датою народження ІНФОРМАЦІЯ_2 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Разом з тим, 06 січня 2021 року державним виконавцем внесено відповідні відомості про боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників.

В подальшому постановою начальника відділу Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кравченко Т.В. ВП № 50483380 від 26 березня 2021 року скасовано постанову про скасування заходів примусового виконання від 06 січня 2021 року.

Таким чином, усі заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні залишилися чинними та до теперішнього часу не скасовані.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що оскільки постановою начальника відділу державної виконавчої служби від 26 березня 2021 року скасовано постанову про скасування заходів примусового виконання від 06 січня 2021 року, порушення прав стягувачки ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 50483380 не відбулось, у зв`язку з чим підстав як для визнання неправомірними дії державного виконавця, так і для скасування постанови від 06 січня 2021 року про скасування заходів примусового виконання немає.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання державного виконавця проведення виконання примусових дій, зокрема, щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, а також арешту нерухомого та рухомого майна і коштів боржника, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, оскільки державним виконавцем винесені відповідні постанови щодо цього, а що стосується звернення стягнення на заробіток та доходи боржника ОСОБА_3 , то як вбачається з матеріалів справи відомості про офіційне працевлаштування боржника відсутні, у зв`язку з чим і підстав для винесення такої постанови немає.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця складання протоколу про адміністративне правопорушення про скоєння адміністративного правопорушення за правовою кваліфікацією за статтею 1831 КУпАП стосовно боржника ОСОБА_3 з надісланням для розгляду до суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 11, 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання вимог частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» 16 квітня 2021 року державним виконавцем відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 183-1 КУпАП, який направлений на розгляд до Краснокутського районного суду Харківської області, про що свідчить інформація, яка мається в АСДС.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про винесення постанови про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, починаючи за період з 16 грудня 2015 року з перерахуванням суми штрафу стягувачу, колегія суддів вважає її необґрунтованою, оскільки постановою державного виконавця від 26 березня 2021 року за ухилення від сплати аліментів та заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки на боржника ОСОБА_3 накладено штраф на користь стягувача у розмірі 22 854,04 грн.

Також погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог ОСОБА_1 щодо застосування всіх регламентованих, необхідних заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №50483380, спрямованих на виконання рішення суду у справі № 627/1702/15, оскільки матеріали виконавчого провадження № 50483380 свідчать про те, що державним виконавцем Безверхою Г.В. вжито належних заходів, передбачених чинним законодавством щодо примусового виконання рішення.

Таким чином, у діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», права ОСОБА_1 , як стягувача у виконавчому провадженні, не порушені.

Обов`язковими підставами визнання рішень, дій чи бездіяльності виконавця є не лише сам по собі факт недотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження», а порушення прав сторони виконавчого провадження.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, а тому з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях державного виконавця порушення вимог чинного на час вчинення виконавчих дії законодавства.

Посилання представника скаржниці на те, що протиправні дії та бездіяльність державного виконавця мали місце з 06 січня 2021 року по 26 березня 2021 року є необґрунтованими, оскільки не доведено, яким чином порушено права стягувачки в цей період, виходячи з того, що саме представник стягувачки зазначив, що за березень, квітень 2021 року аліменти боржником сплачено частково. При цьому, не вказав, чи отримала ОСОБА_1 аліменти за січень, лютий під час, на його думку, порушень з боку державного виконавця.

Також, не бере до уваги судова колегія і доводи представника стягувачки щодо того, що бездіяльність державного виконавця дотепер триває, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає скаргу тільки в тих межах, що було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А. В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року.