У Х В А Л А

17 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/2586/19

Провадження № 22-ц/4815/1014/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Хилевича С.В,

суддів : Гордійчук С.О.,

Шимківа С.С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відмовлено.

На ухвалу суду скаржником подано апеляційну скаргу, однак до неї не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 17 червня 20121 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано ОСОБА_1 п`ятиденний строк для надання апеляційному суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в сумі 454 гривень, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копію зазначеної ухвали отримано заявником не отримано, поштовий конверт повернувся до апеляційного суду в зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строку для усунення процесуальних недоліків апеляційної скарги.

Проте копій ухвал апеляційного суду заявником також не отримано.

В розумінні положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат, тому не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", рішення від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України").

У виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури апеляційним судом вичерпані, передбачені ЦПК України заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про недоліки його апеляційної скарги та необхідність її усунення.

Скаржник тривалий час не цікавився розглядом справи, хоча мав таку можливість, зокрема, міг довідатися про постановлені ухвали, які оприлюднено. Крім того, особа, що подала апеляційну скаргу не подавала заяви про зміну адреси реєстрації чи перебування, не вживала заходів для отримання судової кореспонденції, направленої на зазначену в апеляційній скарзі адресу.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на наведене та враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що заявник не виконує належним чином свої обов`язки, передбачені ст. 43 ЦПК України, не проявляє необхідної зацікавленості у розгляді своєї апеляційної скарги понад 3 місяців, так як апеляційна скарга одержана судом 03 червня 2021 року, то вона підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає заявнику повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України з одночасним поданням клопотання про поновлення строку апеляційне оскарження судового рішення.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Визнати неподаною та повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Хилевич С. В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.