ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4093/20 Номер провадження 22-ц/814/1951/21Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Альфа-банк», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Полтавська міська рада Полтавського району Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстраці про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

за апеляційною скаргою представника АТ «Альфа-банк» Луньової А.Г.

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ «Альфа-банк», уточнивши позовні вимоги, просили визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенка Р.М. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер № 47491250 від 25 червня 2019 року (номер запису про право власності №32127166), відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АВТ «Альфа-Банк».

Позов мотивовано тим, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 1602/0608/88-009, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 20 000,00 дол. США. У забезпечення виконання зобов`язань цього ж дня між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір, за яким банку було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельт Банк» та ПАТ «Альфа-банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором від 04 червня 2008 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на корись ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за кредитним договором № 1602/0608/88-009 в розмірі 301538,57 грн. На виконання рішення суду видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, яке на даний час перебуває на виконанні в Автозаводському ВДВС міста Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

06 березня 2020 року позивачі отримали інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 203265004, з якої стало відомо, що державним реєстратором Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенком Р.М., внесено запис, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за АТ «Альфа-банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47491250 від 25 червня 2019 року.

Підставою для реєстрації права власності стало повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання заборгованості за основним зобов`язанням, виданим 09 квітня 2019 року.

Позивачі вважають дії державного реєстратора щодо перереєстрації права власності та внесення відповідного запису до державного реєстру незаконними, оскільки банк не повідомляв їх про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, вимоги про виконання порушеного зобов`язання він не отримував, що є порушення умов договору. Державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за банком, не перевіривши наявність письмової вимоги про усунення ним порушень умов кредитного договору, її отримання та закінчення відповідного строку. Крім того, державний реєстратор не мав прав вчиняти оспорювані дії в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Під дію цього Закону підпадає і спірна квартира, оскільки вона придбана за кредитні кошти в іноземній валюті.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенка Руслана Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47491250 від 25 червня 2019 року, яким зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м., номер запису про право власності: 32127166.

Стягнуто з АТ «Альфа-банк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти у повернення сплаченого судового збору за подання позову по 840,80 грн. кожному та на користь ОСОБА_1 кошти у повернення сплачених судових зборів за подання заяви про забезпечення доказів та заяви про забезпечення позову на суму 840,80 грн.

Рішення мотивовано тим, що АТ «Альфа-банк» не надано підтверджень, що позивачі були повідомлені про необхідність сплати заборгованості та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що сторони не узгоджували з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором.

Окрім того, суд вважав, що спірна квартира використовується позивачами, як місце постійного проживання, тому не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягненння майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у тому числі шляхом реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк».

В апеляційному порядку вказане рішення суду першої інстанції оскаржено представником АТ «Альфа-банк» Луньовою А.Г. В апеляційній скарзі посилаючись на невірне встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року є недоречним, адже цей Закон розповсюджується за умови, якщо у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно. Вказує, що позивачі приховали від суду той факт, що мають у власності інше нерухоме майно, а тому правовідносини сторін не підпадають під дію мораторію.

Вказує, що банком були дотримані всі вимоги для звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі направлено повідомлення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що підписаши договір іпотеки, позивачі засвідчили, що вони надають іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 1602/0608/88-009, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 20000. дол. США. на споживчі цілі (п. 1.4. кредитного договору) (т. 1 а.с. 11-13).

Цього ж дня між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір № 1602/0608/0608/88-009-Z-1, за яким іпотекодержателі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 20-22). Згідно з пунктом 12 іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в однин із наведених способів, зокрема, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», в подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, згідно умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1602/0608/88-009 від 04 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №1602/0608/88-009 від 04 червня 2008 року в розмірі 301 538,57 грн. (т. 1 а.с. 23-24).

25 липня 2017 року Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення.

На час розгляду справи рішення суду від 11 квітня 2016 року не виконано, виконавче провадження не є закінченим.

Листом від 09 квітня 2019 року за вих. № 20154-б/б АТ «Альфа-банк» надіслало ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за однією поштовою адресою, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (т. 1 а.с. 123). У даному листі АТ «Альфа-банк» вимагало сплатити заборгованість у розмірі 20 427,07 дол. США, що виникла станом на 09.04.2019 року, а також банком було повідомлено про його намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в разі несплати протягом 30-денного строку.

Підтверджень про отримання позивачами вказаних повідомлень, матеріали справи не містять. На підтвердження відправлення рекомендованої кореспонденції АТ «Альфа-банк» надало суду список № 102 згрупованих поштових відправлень цінних листів, що пересилаються в межах України від 11 квітня 2019 року (т. 1 а.с. 125) Відправлення були повернуті відправнику після невручення їх кур`єром (т. 1 а.с. 118-119).

25 червня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенком Русланом Миколайовичем, на підставі поданої АТ «Альфа-банк» заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і долучених до неї документів, було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за АТ «Альфа-банк», номер запису про право власності: 32127166. Запис було внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47491250 від 25 червня 2019 року (т. 1 а.с. 26-27).

Зодовольняючи вимоги позивачів, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що іпотечне майно (спірна квартира) підпадає під ознаки, визначені підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на нього не може бути звернуто стягнення, у тому числі в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Колегія суддів з таким висновком погоджується виходячи з наступного.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором (10.4).

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Такі висновки щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17 та від 02 грудня 2020 року у справі № 127/31897/18.

З кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником) АТ «Альфа-Банк», який було забезпечено договором іпотеки від 04 червня 2008 року, вбачається, що він наданий на споживчі цілі (т. 1 а.с 11 13 ).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірної квартири складає 54,4 кв. м. (т. 1 а.с. 136 зворот)

Колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивачі мають інше житло, оскільки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 135-142), вбачається що у ОСОБА_1 відсутнє на праві власності будь-яке нерухоме майно. Зазначена банком квартира АДРЕСА_4 була відчужена позивачами ще 29 грудня 2015 року за договором дарування квартири (т. 1 а.с. 143). Доказів наявності у позивачів іншого житла відповідачем не надано.

За таких обставин, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем.

Суд першої інстанції встановивши, що іпотечне майно (спірна квартира) підпадає під ознаки, визначені підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зробив правильний висновок про наявність пдстав для скасування запису про право власнсоті АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки вказану квартиру не може бути звернуто стягнення, у тому числі в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ «Альфа-банк» Луньової А.Г. залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2021р.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль