Справа № 311/2121/21
Провадження № 2/311/829/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 вересня 2021 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Осінцевої Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що йому, на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В., на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира, загальною площею 68,9 кв.метрів, житловою площею 40,0 кв.метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 12 березня 2020 року за №470 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 пообіцяв знятись з реєстрації протягом трьох місяців після укладення договору. На теперішній час відповідач з місця реєстрації не знявся, номер телефону його поза зоною досяжності.

В зазначеній квартирі відповідач не проживає з листопада 2020 року, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, не приймає участі у спільному побуті. Перебування його на реєстраційному обліку в належному позивачу житловому будинку створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг, виходячи із кількості зареєстрованих осіб, позивач не може у повному обсязі розпоряджатись своїм майном. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином.

Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1);докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено договором купівлі-продажу, укладеним 23 листопада 2020 року та посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В. та зареєстрованим у реєстрі за №846 (а.с.12-13), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №233617777 від 23 листопада 2020 року (а.с.14).

Відповідно до акту, складеного 28 травня 2021 року депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але у зазначеному будинку не проживає з листопада 2020 року, його речей у будинку не виявлено, місцезнаходження на даний час не відоме (а.с.18).

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач зареєстрований в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належному позивачу, однак фактично там не проживає, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст.12, 77, 80, 263-268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко