РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/285/20

Провадження № 2/293/180/2021

13 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бруховського Є.Б.

секретаря судового засідання Давиденко Л.П.

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», позивач, банк) звернулось до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач вказав, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулася до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.09.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 30.11.2019 року заборгованість за кредитом становить 11 559,37 грн, яка складається з наступного: 4191,22 грн - заборгованість за кредитом; 5441,51 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 900,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 526,64 грн -штраф (процентна складова).

15.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 05.09.2013 року в розмірі 5209,93 грн (4191,22 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 4191,22 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 1018,71 - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість з пені), а також стягнути понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача в судовому засіданні подала відзив на позов із зазначенням підстав для відмови у позові, посилаючись, зокрема, на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви була не проінформована про умови надання картки, в позовній заяві зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 2000 грн в той час як кредитний ліміт станом на 05.09.2013 становив 300 грн. Позивачем не зазначено та не надано належних доказів, які підтверджували б факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться та про отримання картки з відповідним номером та терміном дії, тобто не вказано ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернуті. В наданому розрахунку заборгованості також відсутні відомості, які вказували б, що даний розрахунок стосується саме картки відповідача. Зазначила, що твердження позивача, що згода ОСОБА_1 на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає між ними договір є безпідставним, посилаючись при цьому на вимоги закону та практику Верховного Суду. Також зазначила, що її довірителю в 2017 році видано довідку про відсутність заборгованості перед банком та те, що 02.10.2019 року за рішенням Житомирського районного суду ОСОБА_1 визнано недієздатною, з 11.11.2019 року обов`язки опікуна останньої виконує її дідусь ОСОБА_2 . За вказаних обставин в позові просила відмовити.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2013 року звернулася до банку, найменування якого було змінене з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.7). Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, позичальник погодилася, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач в позові зазначає, що ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в підтвердження якої надав відповідний розрахунок. Згідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2019 року заборгованість відповідача становить 11559,37 грн, яка складає заборгованість за кредитом 4191,22 грн, заборгованість за процентами 5441,51 грн, в т.ч. несплачені проценти на прострочену заборгованість -5441,51 грн, комісія в т.ч. нарахована комісія - 0,00 грн, прострочена комісія - 0,00 грн, заборгованість по пені - 900,00 грн, заборгованість по судовим штрафам 1026,64 грн (а.с.11-12). В заяві про зменшення позовних вимог сума заборгованості до стягнення з відповідача на користь позивача становить 5209,93 грн (4191,22 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 4191,22 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 1018,71 - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість з пені). За доданим до заяви розрахунком заборгованість відповідача з кредитом станом на 30.09.2020 склала 12 986,88 грн: 4191,22 грн - тіло кредиту, 7895,66 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 0,00 грн, залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 7895,66 грн, заборгованість по пені - 900,00 грн, заборгованість по комісії - 0,00 грн. Станом на 14.10.2020 погашено заборгованості по пені - 7776,95 грн.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як на невід`ємну частину договору, який АТ КБ «ПриватБанк» долучено до позовної заяви (а.с.9-32). У заяві про приєднання зазначено, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг у письмовому вигляді, разом з цим доказів цього позивачем суду не надано, наданий позивачем витяг не підписаний відповідачем, а отже відсутні підстави стверджувати, що саме такі Умови та тарифи діяли на час укладення договору, та відповідно були надані відповідаачу для ознайомлення, тобто погоджені сторонами. Крім того, банком наданий Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, який також не підписаний відповідачем. Даний Витяг містить умови користування кредитними коштами за різними видами тарифів, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.16). Разом з цим, в Анкеті-заяві, яка підписана відповідачем взагалі не вказано, яку саме платіжну картку «Універсальна» він виявив бажання оформити та з яким кредитним лімітом.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про встановлений кредитний ліміт, сплату відсотків, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17.

Крім того, з наданої представником відповідача довідки ПриватБанк від 31.05.2017 року за №6А97-LNCI-F3PR-J0АА, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Черняхівським РВУМВС 15.02.2011 , Хмельницька обл., смт Гриців, вул. Горького , буд. 3, станом на 31.05.2017 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Наданий банком розрахунок заборгованості та копія виписки по картковому рахунку не відображає порядку нарахування та обчислення розміру грошових вимог позивача до відповідача (відсутнє посилання на умови договору, який передбачає можливість тих чи інших нарахувань за кредитом, відсутні посилання на первинні документи, що підтверджують ту чи іншу суму простроченого основного зобов`язання на період виникнення права на нарахування відсотків, пені, відсутні посилання на ставку НБУ, яка застосовувалась при обрахунку пені) та не дає можливості встановити рух кредитних коштів саме по картковому рахунку платіжної картки відповідача (зняття готівки, погашення заборгованості тощо).

Таким чином, наявність заборгованості відповідача перед позивачечем у зазначеному останнім розмірі не підтверджується наявними матеріалами справи.

Інших належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів позивачем не надано.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.ст.78, 79 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі нведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 131, 247, 259, 263-265 ЦПК України,ст. ст. 526, 530, 551, 554, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Головуючий суддя Є.Б. Бруховський