У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

заявника ОСОБА_1

представників позивача адвоката Биркович О.І., Чубірка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжеги про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Биркович О.І. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на дії заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжеги про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист №2-7371/11 від 06.02.2013 на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду, яке набуло законної сили 12 грудня 2012 року, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу 558334,59грн., 5000грн. моральної шкоди, 3320грн. судових витрат по справі, 101897,39грн. процентів за договором позики та судові витрати в розмірі 56грн. На підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №63172257. Однак стягнення з боржника виконавчою службою не проводилось, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово зверталась до із запитами щодо виконання, на які було надано відповідь, що виконавчою службою вживаються заходи по виконанню виконавчого листа.

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримала постанову від 16.06.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу. Як підставу повернення виконавчого документу без виконання зазначено: виконавцем в результаті вжитих заходів майно боржника на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Однак стягувач ОСОБА_1 з вказаною постановою не згідна, посилаючись на те, що боржник та його дружина володіють нерухомим майном, транспортними засобами, отримують заробітну плату. Відтак вважає, що виконавцем не вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів.

Ухвалою суду від 23 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за скаргою та призначено судове засідання на 30.08.2021. У зв`язку з неявкою учасників розгляд скарги відкладено на 15.09.2021, про що повідомлено останніх шляхом надіслання судової повістки.

В судове засідання заступник начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжега не з`явився, разом з тим надав суду відзив на скаргу в якому просить відмовити у задоволенні скарги та зазначає, що відсутність майна боржника на яке можливо звернути стягнення підтверджується наступним.

Відповідно до інформаційної довідки від 02.11.2020 року та від 03.09.2021 року за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

Відповідно до довідки з пошукової бази Державного земельного кадастру від 04.01.2021 року за боржником не зареєстровано земельні ділянки.

Відповідно до відповіді МВС від 16.06.2021 року за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України та ДПС України від 16.06.2021 року відомості про отримання доходів боржником відсутні.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України від 16.06.2021 року відомості про отримання пенсії боржником відсутні.

Відповідно до ДПС України від 16.06.2021 року відомості про відкриття боржником рахунків відсутні.

Відповідно до акту державного виконавця від 20.04.2021 року здійснено вихід на адресу боржника зазначену у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , де зазначено про те, що мати боржника пояснила, що майна боржника у будинку немає, будинок належні їй, у будинку мешкає мати боржника та його брат із сім`єю.

Одночасно стосовно звернення стягнення па майно боржника яке перебуває у його жінки повідомляє, що станом на 03.09.2021 року заборгованість по сплаті аліментів складає 1710000,00грн.

Також у зв`язку з невиконанням рішення суду до боржника застосовані наступні заходи:

Винесено постанову про арешт майна боржника від 19.04,2019 року.

Винесено постанови про арешт коштів боржника від 09.12.2019, 16.04.2021, 16.06.2021. 19.07.2019 року винесено постанови якими встановлено тимчасові обмеження, а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користувань вогнепальною мисливською, пневматичною та холощеною зброєю, пристроями вітчизняної виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлені тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про становлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Виконавець також повідомляє, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» при стягненні боргу зі ОСОБА_3 у першу чергу будуть погашатися борги зі сплати аліментів, а у другу - усі інші борги, у т.ч. на користь ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 , її представники вимоги скарги підтримали, також просили долучити копію державного акту на право приватної власності на землю Серії №ІІ-ЗК №042573, виданого 26.01.1998 ОСОБА_3 .

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як установлено з матеріалів доданих до скарги Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист №2-7371/11 від 06.02.2013 на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду, яке набуло законної сили 12 грудня 2012 року, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу 558334,59грн., 5000грн. моральної шкоди, 3320грн. судових витрат по справі, 101897,39грн. процентів за договором позики та судові витрати в розмірі 56грн. На підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №63172257.

Постановою від 16.06.2021 №63172257 про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий лист №2-7371/11 від 06.02.2013 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» без виконання.

Згідно ч.4 ст. 263 УПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах верховного Суду.

В постанові від 18 березня 2019 року у справі № 21/303-08 Верховний Суд зазначив, що, «відповідно до частин першої, п`ятої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною другою статті 36 зазначеного Закону визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника

При цьому сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №915/1294/13.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/25970/14».

Згідно правового висновку Верховного суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 21/303-08, сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 2), 9) ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Хоча у відзиві на скаргу виконавцем і зазначено про вчинення виконавчих дій щодо розшуку майна боржника та встановлення майнового стану останнього, однак, відсутні відомості про проведення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 в порядку і з періодичністю, встановленими ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без проведення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, не свідчить про належне виконання державним виконавцем обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення і не є достатнім доказом відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Враховуючи викладене, постанова від 16.06.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу заступником начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжегою винесена передчасно.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України", no. 15729/07, від 05.07.2012).

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Перевіривши доводи скарги, дослідивши подані наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав заявника в межах даного судового провадження шляхом визнання незаконною та скасування оскаржуваної постанови. Щодо вимоги про повернення виконавчого документу Ужгородському міському відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для подальшого виконання, то оскільки такий виконавчий документ згідно оскаржуваної постанови повернутий стягувачу, саме він може його пред`явити до викона ння.

На підставі викладеного, відповідно ст.ст.18, 37, 48 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 4, 10, 12,13, 76 - 81, 89, 95, 263,265, 447 451, 453 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжеги про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,- задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) М.Р.Венжеги про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.06.2021 ВП№63172257.

Ухвала суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвала не буде скасована.

Повний текст ухвали складено 16.09.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник