_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8384/21
Провадження № 2/947/2252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Салтан Л.В,

за участю секретаря Громико В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів та 3 % річних у якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість нараховану на підставі ст. 625 ЦК України, витрати від інфляційних процесів у розмірі 90876, 51 грн. та 3 % річних у розмірі 3176,06 грн., у сього 122652, 57 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та рішення суду та на це час борг не повернув.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у цивільній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 235000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 2442 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.03.2017 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 23500 грн. та в цій частині ухвалено нове рішення, стягнуто борг у розмірі 352500 грн.

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 04 липня 2018 року рішення Апеляційного суду одеської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

Станом на час звернення до суду з цим позовом сума боргу у розмірі 352 500 гривень ОСОБА_2 , не виплачена позивачеві повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Починаючи з березня 2017 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та рішення суду. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

Згідно ст. 625, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного 5с рг>. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим. вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1,4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ №1078).

Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів та 3 % річних слід задовольнити частково, оскільки загальна сума заборгованості, яка складається з витрат від інфляційних процесів у розмірі 90876, 51 грн. та 3 % річних у розмірі 31076,06 грн., складає 121952,57 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1226,53 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 526, 610, 611, 625 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів та 3 % річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість у загальному розмірі 121952 (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 57 коп., яка складається з:

- витрат від інфляційних процесів у розмірі 90876 (дев`яносто тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 51 коп.

- 3 % річних у розмірі 31076 (тридцять одна тисяча сімдесят шість) грн. 53 коп.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,судовий збір у розмірі 1226 (одна тисяча двісті двадцять шість) 53 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.

Суддя Салтан Л. В.