Номер провадження: 22-ц/813/7420/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, про визнання недійсним договору кредиту без застосування наслідків недійсності, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П. 19 червня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, про визнання недійсним договору кредиту без застосування наслідків недійсності (а.с. 2-4).

Одночасно, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначила, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. Вжито наступні заходи забезпечення позову до розгляду справи по суті: заборонено ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювати відступлення права вимоги за договором кредиту №2008/13-1-08/334 від 03 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , на користь іншої особи або здійснювати у будь-який інший спосіб заміну кредитора у вказаному зобов`язанні; до розгляду справи по суті заборонено ПАТ ««Укрсоцбанк» здійснювати звернення стягнення на предмет договору іпотеки, укладеного 03 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. за реєстровим №3686, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1971 від 04жовтня 2002 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М.; до розгляду справи по суті накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1971 від 04 жовтня 2002 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. (а.с. 34-35).

В апеляційній скарзі представника АТ «Альфа-Банк» просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с 39-44).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 р. (справа № 826/9263/17).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявлених позовних вимог ОСОБА_1 є визнання недійсним договору кредиту №2008/13-1-08//334, укладеного 03 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем, без застосування наслідків недійсності. Позов обґрунтований порушенням відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні оспорюваного договору.

Однак суд першої інстанції, не прийнявши до уваги вищевказане, вжив у справі заходи забезпечення позову, які не кореспондуються із заявленими позовними вимогами.

Так, необґрунтованою є заборона ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювати звернення стягнення на предмет договору іпотеки, укладеного 03 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , оскільки вказаний договір іпотеки не є предметом судового розгляду у даній справі. З аналогічних підстав необґрунтованими є заборона ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювати відступлення права вимоги за договором кредиту №2008/13-1-08/334 від 03 липня 2008 року, а також накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , оскільки вказані заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами про визнання недійсним договору кредиту без застосування наслідків недійсності.

Колегія суддів також зауважує, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору. У разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суд першої інстанції помилково вважав, що не забезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, вжиті судом заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірними із заявленими вимогами в цій справі.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 10 вересня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе