н/п 2-др/490/23/21 Справа № 485/993/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
Головуючого судді Гуденко О.А.,
при секретарі Волошиній Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,-
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, а саме просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.09.2019 року за реєстровим №4550 приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною ; стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Вердикт Капітал» 4273,28 грн отриманих коштів, стягнути з приватного виконавця виконавчого окургу міста Київ Клітченко О.А. 852,86 грн.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.08.2020 року справу направлено за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.
Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.02.2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів - задоволено.
19.07.2021 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив ухвалитьи додаткове рішення з приводу двох позовних вимог, які не вирішені судом: стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Вердикт Капітал» 4273,28 грн отриманих коштів, стягнути з приватного виконавця виконавчого окургу міста Київ Клітченко О.А. 852,86 грн.
Справа передана судді Гуденко О.А. 02 вересня 2021 року.
Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.3,4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Як вбачається з змісту рішення, судом не вирішено позовні вимоги в частині повернення стягнутих під час виконання виконавчого провадження сум, а також витрати виконавчого провадження.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволенн позовнихі вимог в частині повернення стягнутих під час виконання виконавчого провадження сум, а також витрати виконавчого провадження, виходячи з наступного.
Згідно Звіту про здійснені відрахування та виплати від 15.06.2020 р., на виконання постанови від 26.12.2019 ВП № 60150131 з ОСОБА_1 . ВЧ А2802 за місцем проходження служби звернуто стягнення загального боргу на користь стягувача в розмірі 4273,28 грн., основна винагорода -452,96 грн., проведення виконавчих дій - 400,00 грн) .
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, у редакції чинній на час звернення до суду з позовом, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Таким чином, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму, перераховану за згідно виконавчого напису, який судом визнаний таким, що не підлягає виконанню, і становить 4273,28 грн.
При цьому, враховуючи положення ст. 5 ЦПК України, ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, відхиляючи посилання позивача на положення ст. 1166 ЦК України, яка заявлена ним як підстава стягнення коштів з відповідача - як неналежну правову підставу позовних вимог, вважає за можливе задовольнити ці вимоги з належних правових підтсав, що не є порушенням принципу диспозитивності та виходом за межі позовних вимог.
Що стосується позовної вимоги про повернення коштів виконавчого провадження суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовано законами України «Про виконавче провадження», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Виконавчий напис, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №60150131 визнаний таким, що не підлягає виконанню , що в свою чергу відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для закриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 45 «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Частинами першою, другою, четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частини 2 та 4 статті 42 Закону 1404-VIII).
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Отже підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
При таких обставинах, суд вважає позовну вимогу про повернення суми виконавчого збору та кошти на проведення виконавчих дій передчасною, оскільки суду не надано доказів про відмову виконавця від винесення постанови про закриття виконавчого провадження та повернення винагороди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,12, 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
У задоволенні позовних вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. 852,86 грн- відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО