Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №943/494/21

Провадження № 2/439/392/21

06 вересня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчий комітет Буської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Буської міської ради Львівської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди другого законного представника, ухвалив таке рішення.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітніх: дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька - ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що 27 листопада 2007 року по 01 серпня 2019 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у сторін народилися двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка вказує, що на підставі власної заяви, 27 квітня 2018 року дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було знято із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка наголошує, що метою зняття із реєстрації місця проживання малолітніх дітей було бажання зареєструвати місце проживання дітей разом із батьком. Проте останній категорично відмовився здійснювати реєстрації місця проживання дітей за власною адресою.

Позивачка зазначає, що внаслідок дій відповідача вирішила повернути попереднє місце реєстрації малолітніх дітей. Проте органом місцевого самоврядування їй було відмовлено у вчиненні такої реєстраційної дії, позаяк відсутня згода батька малолітніх дітей.

Позивачка зауважує, що неодноразово зверталася із проханням до відповідача із метою надання згоди на реєстрацію місця проживання дітей за адресою власного проживання. Однак на момент звернення із позовною заявою до суду - відповідач такі прохання ігнорує.

Позивачка звертає увагу суду, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 - належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , який є батьком позивачки. Останній надає згоду на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей у власному будинку.

Тому позивачка вважає, що оскільки малолітні діти фактично проживають та перебувають на утриманні позивачки, то необхідно визначити місце проживання малолітніх дітей сторін за адресою: АДРЕСА_2 .

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач зазначає, що твердження позивачки про те, що батько дітей не надає згоди на реєстрацію місця проживання дітей за фактичним постійним місцем проживання не відповідає дійсності.

Відповідач вказує, що факт визначення місця проживання дітей сторін за місцем проживання їхньої матері встановлений судовими рішеннями: Залізничного районного суду міста Львова від 16.01.2020 року у справі № 462/3391/19 про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також Буського районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року у справі № 943/2229/19 за позовом відповідача про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Відтак відповідач вважає, що між сторонами фактично відсутній спір про право стосовно місця проживання спільних малолітніх дітей.

Відповідач наголошує, що звернення позивачкою із позовом до суду про визначення місця проживання малолітніх дітей та встановлення місця реєстрації останніх є ніщо іншим як створенням позивачкою перешкод для виконання судового рішення про усунення перешкод у спілкуванні відповідача із малолітніми дітьми.

Тому відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та містять у собі виключно бажання позивачки у створенні перешкод щодо належної реалізації своїх батьківських справ позивачем. Відтак просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

17.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вважає, що спір про право у даному випадку не існує та діти фактично проживають за адресою місця проживання позивачки. Тому просить суд відмовити у їх задоволенні.

Позивачкою подано заяву про уточнення позовних вимог, де просить визначити місце проживання та місце реєстрації малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 .

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Буської міської ради Львівської області - Г. Палки надійшов Висновок про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рішення про затвердження Висновку про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином, у встановленому законом поряду повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Від нього не надходило жодних клопотань, про відкладення судового засідання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Буської міської ради Львівської області явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Від представника третьої особи - керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету - Г. Палки надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Вирішення питання по суті покладає на розсуд суду.

Нормою частини 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, встановлений Законом.

Суд, враховуючи те, що неявка відповідача є першою неявкою по справі, вважає, що наявних у справі доказів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Із метою забезпечення розумності та ефективності судового процесу, покликаних на виконання завдань цивільного судочинства, суд, не відкладаючи розгляду справи, визнає за доцільне вирішити спір по суті. Оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року (справа № 440/168/18) було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 17).

За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.05.2008 року; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.09.2012 року (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 була знята із місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до поданої заяви від 27 квітня 2018 року разом зі своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Її малолітні діти перебувають без зареєстрованого місця проживання, оскільки батько дітей - ОСОБА_2 не надав дозволу на реєстрацію малолітніх дітей, що підтверджується довідкою № 1183 від 08.12.2020 року, яка видана Виконавчим комітетом Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області та листом №464 від 16.12.2019 року, який складений Ожидівською сільською радою Буського району Львівської області (а.с. 13-14).

ОСОБА_5 не заперечує щодо реєстрації місця проживання своїм малолітній онуків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у належному йому на праві власності житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою ОСОБА_5 від 17.03.2021 року; реєстраційним посвідченням, яке записано в реєстрову книгу № 3, за реєстровим номером № 287 від 23 лютого 1993 року, яке видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації Львівського обласного управління житлово-комунального господарства; Актом від 05 серпня 1992 року; Будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12, 18-20).

Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Буської міської ради Львівської області дійшов до висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Також вважає за доцільне надати дозвіл ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію малолітніх дітей без згоди батька - ОСОБА_2 , що підтверджується Висновком про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 серпня 2021 року та Рішенням про затвердження Висновку про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей № 129 від 18.08.2021 року (а.с. 68-68).

Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Нормою частини 2 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 161 СК України).

Згідно із імперативними приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

За змістом норми статті 150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

У свою чергу відповідно до частин 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року закріплено, що держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 вищевказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Законодавчими положеннями статті 171 СК України визначено, що місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Як було встановлено судом під час судового засідання - мати: ОСОБА_1 та батько: ОСОБА_2 малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають окремо.

Водночас малолітні діти фактично проживають без реєстрації місця проживання разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу батько позивачки та одночасно власник житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надає згоду для проживання та подальшої реєстрації малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі, яка належить йому на праві власності.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно відсутності спору між сторонами про визначення місця проживання малолітніх дітей. Як встановлено судом із пояснень сторін, відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей, заперечує позовні вимоги матері дітей та вважає недоцільним визначити місце реєстрації місця проживання малолітніх синів. Наявність самого факту неодноразового ненадання згоди батька на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей за адресою реєстрації матері - вказує на неможливість спільного (договірного) регулювання даного питання між батьками. А отже і фактично зумовлює наявність спору про право в даних правовідносинах.

При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначити місце проживання малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ).

Оскільки судом встановлено, що малолітні діти сторін фактично проживають із матір`ю, то зміна місця проживання малолітніх дітей, може негативно вплинути на їх психолого-емоційний стан та подальший розвиток. При цьому суд враховує можливість матері забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини.

Суд зауважує, що при визначенні місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю - батько дітей не позбавляється можливості безперешкодно відвідувати малолітніх дітей, спілкуватися з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивачки.

Відтак суд, із огляду на вищенаведене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання дітей без згоди другого законного представника.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Імперативними приписами частини 4 статті 29 ЦК України визначається, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Нормою частини 1 статті 33 Конституції України закріплюється, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Вимогами пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

За змістом пункту 26 вищезазначених Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Здійснюючий системний аналіз законодавчих положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, суд приходить до думки, що зміна реєстрації місця проживання малолітньої дитини може відбуватися у випадку спільної письмової згоди батька та матері дитини стосовно вибору місця реєстрації дитини, а також у встановлених законодавством України випадках, зокрема, коли місце проживання дитини визначено рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування.

Реєстрація місця проживання дитини є похідною від місяця проживання дитини.

Тобто фактично за обставин вирішення судом питання про визначення місця проживання малолітніх дітей (ухвалення судового рішення ) є підставою для зміни місця реєстрації малолітньої дитини без згоди іншого з батьків.

Позовна вимога, яка заявлена позивачкою щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років без згоди батька не може бути вирішена в судовому порядку, оскільки в такому разі цивільне законодавство України, передбачає юрисдикційний (позасудовий) спосіб регулювання відносин між батьками.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про надання дозволу на реєстрацію малолітніх дітей без згоди батька, не є належним та ефективним способам захисту прав та інтересів особи.

Відтак суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди другого законного представника - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок - витрат, пов`язаних із сплатою судового збору при зверненні із позовною заявою до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 06.09.2021.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНПКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Б.М. Петейчук