Справа №635/211/21
Провадження №2/628/712/21
10 вересня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Буткової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Куп`янську, Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, сплачених за договором підряду, -
ОСОБА_1 звернувсядо Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 119830грн., а також судові витрати.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лаєвська М.Л. надали суду заяви, якими просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги задовольнити, надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Отже, суд надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 05 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с. 17)
Під час шлюбу 09 червня 2015 року подружжям було придбано земельну ділянку площею 0,0807 га, розташовану на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, садівниче товариство «Санро», ділянка № НОМЕР_3 . (а.с. 14-16)
На вказаній земельні ділянці збудовано житловий будинок, який станом на час розгляду справи не прийнятий в експлуатацію.
Судом встановлено, що між сторонами укладено усний договір підряду на виконання робіт обробки стін вищевказаного житлового будинку дерев`яними панелями, умови якого були зафіксовані шляхом електронного листування.
Як вбачається з наданих позивачем скриншотів листування у додатку «Viber», між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було узгоджено вид та обсяг робіт з внутрішньої обробки стін та дверей будинку шпоном, вартість цих робіт, строки виконання тощо. За допомогою телефонного зв`язку, листування у Viber між сторонами укладено договір підряду, за умовами якого ОСОБА_1 перерахував грошові кошти у загальній сумі 119 830, 00 гривень за наданим відповідачем картковим рахунком № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_3 . Відповідач зобов`язався виконати роботи з внутрішньої обробки шпоном стін та дверей будинку на земельній ділянці № НОМЕР_3 в садівничому товаристві «Санро» на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області строком 15-17 липня 2020 року. (а.с. 18-52)
Верховний Суд у своїй постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 914/2505/17 який зазначив, що обмін сторонами інформацією при виконанні договірних зобов`язань шляхом надіслання електронних листів уже давно став частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 ЦК України.
При таких обставинах, враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача про виникнення між сторонами правовідносин договору підряду, суд вважає встановленим факт укладення такого договору.
Також, з пояснень позивача, зазначених у позові та розписки відповідача вбачається, що отримувала передплата за виготовлення та встановлення дверей, загальна сума, отримана відповідачем складає 119830 гривень.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду, який був укладений між сторонами позивач відмовився приймати виконану роботу, пред`явив вимогу про повернення перерахованих за матеріали та роботу коштів.
У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання зобов`язання, позивач звертався до органів внутрішніх справ.
Згідно відповіді Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 25.11.2020 року, в ході проведення перевірки встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини з приводу повернення грошей за невиконані ремонтні роботи в належному позивачу будинку в кооперативі «Санаторій Роща» та встановлення дверей, рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
У разі якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.
З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Зважаючи на те, що між сторонами були погоджені перелік та вартість робіт, часткове виконання узгоджених умов як з боку позивача (перерахування вартості матеріалів та вартості робіт), так і з боку відповідача (виготовлення та доставка панелей зі шпону), вважається, що договір підряду сторони уклали.
Вказані твердження узгоджуються з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.
Таким чином, у даному випадку до спірних правовідносин доцільно застосувати положення частини 4 статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.
Суд дійшов висновку, що позивачем було сплачено відповідачу суму у розмірі 119830 гривень по договору підряду, тобто на підставі, яка згодом відпала, тому вимога про повернення сплачених грошових коштів у вказаному розмірі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме - з відповідача на користь держави стягується сплачений позивачем судовий збір в сумі 1198,30 гривень.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, позивачем надано договір між ОСОБА_1 та адвокатом Лаєвською М.Л. про надання правової допомоги від 16.12.2020 року, додаткову угоду від 16.12.2020 року, детальний опис робіт, виконаних адвокатом Лаєвською М.Л. за договором про надання правової допомоги, квитанції про оплату гонорару в сумі 8000 гривень.
За таких обставин, суд вважає витрати на правничу допомогу документально підтвердженими, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правової допомоги в сумі 8000,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 90, 137, 141, 258, 259, 280, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 837, 849 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, сплачених за договором підряду - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , грошову суму у розмірі 119830грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у сумі 1198,30 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн..
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 15.09.2021.

Суддя: В.В. Барабанова