Справа № 158/453/21 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/1183/21 Категорія: 68 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача адвоката Шафран Д. В.,

представника відповідача адвоката Луцик К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі із 16 листопада 2013 року до 02 серпня 2018 року. За час шлюбу ними ними було придбано автомобіль марки «Опель Віваро» вантажно-пасажирський 2,0D 2011 року випуску, який 27 листопада 2014 року був зареєстрований за відповідачем, а також було придбано квартиру АДРЕСА_1 та Ѕ частку земельної ділянки, яка розташована на АДРЕСА_2 . На підставі рішення суду вказана квартира визнана об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 26 липня 2018 року їй стало відомо, що відповідач відчужив автомобіль без її відома та згоди за договором комісії № 009388 від 29 травня 2018 року за 47300 грн. Позивачка вважає, що договір комісії укладений з метою істотного зменшення вартості спільного майна подружжя, так як відповідач постійно продовжував і продовжує користуватись вказаним автомобілем.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що до складу спільного майна подружжя належить вказана квартира, 1/2 частки земельної ділянки та автомобіль вартістю 424 668 грн, позивачка просила суд визнати за нею право власності на квартиру та земельну ділянку, а також стягнути із відповідача в її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 66 984 грн.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов про поділ майна подружжя, який обґрунтував тим, що за час шлюбу ними було придбано квартиру та частину земельної ділянки, які було зареєстровано за дружиною. Крім того, за час шлюбу ними було придбано комплект меблів Rita вартістю 1258 грн, протектор LED 10 W IP65L вартістю 399 грн, елемент стола білий вартістю 2500 грн, меблевий комплект Вавільний вартістю 13200 грн, плитку індукційну HAUSMA вартістю 999 грн, каструлю з нержавіючої сталі вартістю 419 грн, металопрофіль зелений, саморізи та планка вартістю 8000 грн, віолет підвіска вартістю 14794 грн, шафа вартістю 6500 грн, шафа купе вартістю 2700 грн, а всього на загальну вартість 50809 грн.

ОСОБА_2 просив суд виділити кожному із колишнього подружжя по 1/2 частці спірної квартири та по 1/2 частці земельної ділянки, а також просив виділити в особисту власність ОСОБА_1 зазначене рухоме майно, стягнувши з неї в його користь грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 25404,00 грн та стягнути з ОСОБА_1 в його користь сплачений судовий збір.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2021 року у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Постановлено виділити в користь ОСОБА_1 із спільної сумісної власності подружжя у приватну власність Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та ј частку земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Постановлено виділити в користь ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя у приватну власність Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 та ј частки земельної ділянки, яка розташована на АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежної оцінки наданим доказам, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному об`ємі. У своїй апеляційній скарзі позивачка посилалася на незаконність рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля марки «Опель Віваро», оскільки вважає, що відповідач відчужив цей автомобіль без її згоди і в зв`язку з цим суд при поділі спільного майна подружжя повинен враховувати ринкову вартість цього транспортного засобу в розмірі 279318, 00 грн.

В судовому засіданні представник позивачки апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечила і просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи і заслухавши учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року по 02 серпня 2018 року (а.с.7).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно постановлено відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання домоволодіння в смт. Цумань Луцького району Волинської області об`єктом права особистої власності ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16-17) 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 частку земельної ділянки, яка знаходиться за цією ж адресою з кадастровим № :01:001:155.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , врахував, що квартиру і земельну ділянку подружжя придбало за час шлюбу, а тому суд виділив в користь кожного із сторін по Ѕ частці зазначеного нерухомого майна.

Також судом встановлено, що за час шлюбу подружжя придбало транспортний засіб марки «Опель Віваро», який 27 листопада 2014 було зареєстровано за ОСОБА_2 , а 29 травня 2018 року зазначений автомобіль перереєстровано на іншого власника (а.с.13 зворот). Отже, перереєстрація транспортного засобу на іншу особу відбулася за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначала, що автомобіль марки «Опель Віваро» відповідач ОСОБА_2 відчужив в користь іншої особи без її згоди та за заниженою ціною і використав ці кошти для власних потреб.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, суд першої інстанції вважав, що зазначений автомобіль було відчужено подружжям за час перебування сторін у шлюбі і отримані грошові кошти були використані в інтересах сім`ї .

При цьому будь-яких належних та допустимих доказів з приводу того, що спірний автомобіль було відчужено відповідачем без згоди дружини та з приводу того, що відповідач діяв не в інтересах сім`ї суду надано не було, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для поділу цього автомобіля між бувшим подружжям.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально засвідчена (частина 1 статті 355 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України та частини 2 статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом (частина 1, 2 статті 370 ЦК України).

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді