Номер провадження: 22-ц/813/7027/21
Номер справи місцевого суду: 504/4368/18
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участі секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивовуючи це тим, що в період з 1985 року по 1993 рік він працював трактористом, з 1993 рік по 1997 рік - будівельником у колгоспі імені Шевченка. На підставі рішення IX сесії Калинівської сільської ради від 17 грудня 1999 року №42-XXIII позивачеві було передано право на земельну частку (пай) площею 7 га. В 2002 році позивач звернувся до відділу земельних ресурсів для погодження технічної документації, після чого йому було передано в натурі 6,84 га. Для отримання сертифікату на земельну частку (пай) позивач звертався до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 6,84 умовних кадастрових га на території Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Калинівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 07 вересня 2021 року о 15-00 г. сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, участь представників своїх інтересів не забезпечили, про причини не явки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши судове рішення на предмет вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно з ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження рішення.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.І ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи зі змісту даної процесуальної норми та обставин справи, апелянт, а саме ОСОБА_1 , на момент прийняття рішення не мав статус учасника справи, та відповідно до закону лише наділений правом подати апеляційну скаргу, в разі, якщо оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки та законні інтереси.

Перевіркою обґрунтованості доводів апеляції щодо наявності прав у апелянта на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_4 просив визнати право на отримання у власність земельної частки (паю) розміром 6,84 умовних кадастрових гектарів Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області, посилаючись на рішення IX сесії Калинівської сільської ради від 17 грудня 1999 року №42-ХХІІІ, яким позивачеві було передано право на земельну частку (пай) площею 7 га. В 2002 році позивач звернувся до відділу земельних ресурсів для погодження технічної документації, після чого йому було передано в натурі 6,84 га. Для отримання сертифікату на земельну частку (пай) позивач звертався до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду.

З наведеного вбачається, що станом на момент постановления судом першої інстанції оскаржуваного рішення та на час його апеляційного перегляду жодні права та інтереси ОСОБА_1 порушено не було, оскільки спір про визнання права на земельну частку (пай) розміром 6,84 умовних кадастрових га. не порушує інтереси апелянта.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційний скарзі, на справу №504/1619/20, яка розглядалась Комінтернівським районним судом взагалі не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у якості обґрунтувань апеляції.

Так, в ухвалі Одеського апеляційного суду від 15.12.2020 року зазначено, що у рішенні Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року, яке оскаржував ОСОБА_1 , питання про права та обов`язки апелянта не вирішувались, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито.

Основний довід апеляційної скарги полягає у тому, що ОСОБА_1 вважає, що визнанням за позивачем в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 6,84 умовних кадастрових гектарів, порушено його права, як власника майнового паю, члена майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», орендовану земельну ділянку якої безпідставно обробляє ФГ «Назари», з яким існує з цього приводу спір. Апелянт вказує, що земельна ділянка в натурі не виділена і тому визнання за позивачем в порядку спадкування права на земельну частку (пай) розміром 6,84 умовних кадастрових гектарів вирішує і його права, як власника пайового фонду майна КСП «Кіровська птахофабрика» в розмірі 0,09% і потенційного можливого власника земельної частки право на яку визнано оскаржуваним судовим рішенням за позивачем.

Проте колегія суддів звертає увагу, що за позивачем визнано право на земельну частку (пай), яка передана йому на підставі рішення IX сесії Калинівської сільської ради від 17 грудня 1999 року №42- XXIII і яка знаходиться на території Калинівської сільської ради. Апелянт же стверджує про наявність у нього потенційного права на земельну частку (пай) площею 8,28 га. в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільгоспвиробництва із земель КСП «Кіровська птахофабрика» на території Трояндівської сільради Лиманського району Одеської області.

Підставою для прийняття рішення для передачі позивачу земельної частки (паю) є його робота в період з 1985 року по 1993 рік трактористом, а з 1993 рік по 1997 рік - будівельником у колгоспі імені Шевченка.

Відповідно до архівної довідки відділу об`єднаного трудового архіву Комінтернівської районної ради Одеської області від 24.02.2016 року №108 сільгоспартіль імені Шевченка, яка заснована в 1944 році була реорганізована шляхом правонаступництва в колгосп імені Шевченка в 1964 році, в Одеське орендне колективне підприємство «Стальметиз» імені Дзержинського - 16.04.1993 року, в Акціонерне товариство «Калинівське» - 28.05.1995 року, в ТОВ СП «Промінь - 97» - 03.12.1999 року, в СФГ «Бригантина» - 01.02.2003 року.

Апелянт зазначаючи про потенційне право на земельну частку 8,28 в умовно-кадастрових одиницях як власника майнового паю, члена майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика», орендовану земельну ділянку якої безпідставно обробляє ФГ «Назари» на території Трояндівської сільської ради, куди апелянт звертався з відповідною заявою про порушення своїх прав, разом з тим в апеляційній скарзі не зазначив чи має він відношення до роботи в колгосп імені Шевченка в 1964 році, в Одеське орендне колективне підприємство «Стальметиз» імені Дзержинського - 16.04.1993 року, в Акціонерне товариство «Калинівське» - 28.05.1995 року, в ТОВ СП «Промінь - 97» - 03.12.1999 року, в СФГ «Бригантина» - 01.02.2003 року, де працював позивач і яким чином рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) зачіпає права апелянта і яким чином апелянт може претендувати на земельну частку (пай) право на яку в умовно-кадастрових одиницях визнано оскаржуваним судовим рішенням за позивачем, як особою, що працювала в колгоспі імені Шевченка.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 даним оскаржуваним судовим рішенням порушено не було, та питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки останнього також не вирішувалися, у зв`язку з чим апеляційне провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 362, 368, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Калинівської сільської ради Лиманського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено: 15.09.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова