Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1586/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 63 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/1586/21 за позовом комунального підприємства теплозабезпечення до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А., в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року комунальне підприємство теплозабезпечення (далі КП теплозабезпечення) звернулося до суду з даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги теплопостачання в сумі 16349,66 грн. Позовні вимоги мотивувало тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 , теплопостачання якої здійснює позивач, на підставі фактичних договірних відносин отримують послуги по теплопостачанню. Однак, відмовляються сплачувати заборгованість по оплаті за надані послуги, а тому мають заборгованість станом на жовтень 2020 року в розмірі 16349,66 грн, яку добровільно погашати не бажають.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року позов КП теплозабезпечення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП теплозабезпечення 16349,66 грн боргу по оплаті за централізоване теплопостачання. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП теплозабезпечення по 1135,00 грн понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду в загальному позовному провадженні. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм процесуального права. Зокрема, відповідач не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви, не мав можливості брати участь у судовому засіданні, подати до суду заперечення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Коростенської міської ради №195 від 22.05.2013 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП теплозабезпечення визначене виконавцем послуг централізованого теплопостачання на території міста Коростеня.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є споживачами послуг по теплопостачанню, які надає КП теплозабезпечення, оскільки останні зареєстровані та проживають у кв. АДРЕСА_1 , який приєднаний до мережі теплопостачання.

Відповідачі не виконували належним чином зобов`язання зі сплати наданих КП теплозабезпечення послуг, тому підприємством нараховано заборгованість, яка за період з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року складає 16349,66 грн.

Встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення сторони не укладали.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Встановивши, що позивач надавав послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі не надали належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним покладенням на ОСОБА_2 зобов`язання зі сплати судового збору на користь позивача в сумі 1135,00 грн.

Вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 55).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанцій частини першої статті 141 ЦПК України в частині вирішення питання відшкодування КП теплозабезпечення судового збору за рахунок ОСОБА_2 , що відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1135,00 грн та ухвалення в цій частині нового рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства теплозабезпечення 1135,00 грн судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Витрати комунального підприємства теплозабезпечення зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1135,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді