Справа № 126/2649/20
Провадження № 22-ц/801/1822/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 рокуСправа № 126/2649/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В. П., Стадника І. М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Рудь О. Г. в приміщенні суду в м. Бершадь, -

в с т а н о в и в :

27 листопада 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22 жовтня 2018 року.

Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 50000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18 жовтня 2020 року має заборгованість у розмірі 47212,25 грн., яка складається з наступного: 36980,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 36980,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10231,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Виходячи з наведеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47212,25 грн. за кредитним договором № б/н від 22 жовтня 2018 року.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 30 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було враховано усі обставини справи, від яких залежить її правильне вирішення. Позивачем надано докази на підтвердження позовних вимог, в тому числі виписку по рахунку. Просить суд апеляційної інстанції врахувати правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц, від 28 березня 2019 року у справі № 428/2873/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 755/2720/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 666/388/16-ц.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 22 жовтня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18 жовтня 2020 року має заборгованість у розмірі 47212,25 грн., яка складається з наступного: 36980,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 36980,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10231,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 жовтня 2018 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , та виписки за договором № б/н встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами (знімав та поповнював рахунок) та всього було витрачено 182452,52 грн. У той же, час за період з 22 жовтня 2018 року до 18 жовтня 2020 року відповідачем здійснював погашення заборгованості за кредитом та всього сплатив 195389,27 грн.. При цьому, за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (розмір яких сторонами не узгоджувався), тим самим збільшувалося тіло кредиту. Також внесенні відповідачем кошти на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту відносилися на погашення неустойки (пені) умови нарахування якої сторонами не узгоджувалися. Суд дійшов висновку, що банк неправомірно та штучно збільшував суму заборгованості, зокрема і тіла кредиту, шляхом нарахування необумовлених сторонами коштів, а фактично отримані кредитні кошти відповідач повернув у повному обсязі, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зважаючи, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, тому, відповідно, і вимога про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є непоґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог не ґрунтується на обставинах справи, зроблено за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту /а. с. 14-15/, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема процентна ставка.

Ураховуючи викладене, оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, її розмір і порядок нарахування, тому зазначена заборгованість по тілу кредиту та простроченим процентами підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Відповідачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 22 жовтня 2018 року станом на 18 жовтня 2020 року у розмірі 47212,25 грн., яка складається з наступного: 36980,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 36980,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10231,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн, всього 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 червня 2021 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 жовтня 2018 року станом на 18 жовтня 2020 року в розмірі 47212 (сорок сім тисяч двісті дванадцять) гривень 25 копійок, з них : 36980,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10231,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн, всього 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

І. М. Стадник