ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 вересня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9231/21

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1084/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А.. Харечко Л.К.,

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суддя Хоменко Л.В.), ухвалене у м. Чернігів о 16 годині 45 хвилин, повний текст рішення складено 17.05.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути в порядку регресу матеріальну шкоду у розмірі 95073,10 грн та судовий збір у розмірі 2102 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що 22.03.2017 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 . 16.12.2017 року у м. Чернігові по вул. 1-го Травня біля буд.180 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Будучи причетним до ДТП, ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.03.2018 року водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.03.2021 року провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. За фактом настання страхового випадку, на виконання полісу №АК/5940182 та на підставі страхового акту № 12070В/2018 від 02.05.2018 року позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування у розмірі 95073,10 грн. Враховуючи положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2021 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» в порядку регресу 95073,10 грн, а також 2102 грн в рахунок сплаченого судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а тому позивач має право на відшкодування виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог ЦПК України додатки до позовної заяви, які містяться на арк.5-23, ніким не завірені, у зв`язку з чим відповідач у своєму відзиві поставив під сумнів відповідність поданих копій письмових документів. Відповідач вказує на неможливість належного дослідження та оцінки наданих позивачем доказів і їх використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі. Також ОСОБА_1 посилається на неналежність довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_3 , оскільки документ не містить обов`язкових реквізитів засвідчення копій документів згідно із встановленим стандартом. За доводами відповідача, у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 26.01.18р., зазначено, що вартість матеріального збитку станом на 16.12.2017р дорівнює з урахуванням ПДВ, але без урахування ВТВ 114 087,72 грн. Крім того, ОСОБА_1 посилається, що платіжне доручення №75397 від 14.05.2018р. не містить ні підписів службових осіб позивача, ані його печатки. Отже, відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів виплати страхового відшкодування і його одержання саме потерпілим ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 22 березня 2017 року у ПрАТ «Страхова група «ТАС» було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується полісом №АК/5940182 (а.с.5).

Згідно з постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 березня 2018 року ОСОБА_1 16 грудня 2017 року о 21 год. 25 хв. в м.Чернігові по вул.1 Травня біля будинку №180 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , та будучи причетним до ДТП за участі автомобіля NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце пригоди (а.с.6). Вказаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 березня 2018 року закрито провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.7).

Власником автомобіля NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с.9), який 18 грудня 2017 року звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 26 січня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 16.12.2017 дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ 114 087,72 грн (а.с.11-17).

02 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його транспортного засобу (а.с.20).

Страховим актом №120708/01/2018 від 02 травня 2018 року визначено розмір страхового відшкодування 95 073,10 грн (а.с.21).

Страхову виплату у розмірі 95 073,10 грн здійснено ОСОБА_2 14 травня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №75397 (а.с.22).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із підпунктом в) підпункту 38.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За матеріалами розгляду справи про адміністративне правопорушення постановами Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 березня та від 28 березня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач вказані обставини вчинення ДТП не спростував. При цьому вбачається, що провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито з нереабілітуючих підстав.

Таким чином, з урахуванням того, що водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце пригоди, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування страховику виплаченого ним страхового відшкодування у порядку регресу є вірним.

Доводи відповідача щодо ненадання належних доказів виплати страхового відшкодування і його одержання саме потерпілим ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

За матеріалами справи встановлено, що у своїй заяві про страхове відшкодування потерпілий ОСОБА_2 просив страхове відшкодування виплатити йому безготівково за вказаними ним реквізитами рахунка у Приватбанку.

Згідно з платіжним дорученням №75397 14 травня 2018 року страхова виплата АТ «СГ ТАС» (приватне) була перерахована саме на вказані потерпілим реквізити. При цьому у призначенні платежу зазначено: страхова виплата згідно Договору АК/5940182 від 22.03.17р., ОСОБА_2 . Зазначення у платіжному дорученні отримувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не свідчить про те, що вказані кошти були виплачені не ОСОБА_2 з урахуванням зазначення призначення платежу і відповідності реквізитів рахунку тим, які були зазначені в заяві про виплату страхового відшкодування. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про звернення потерпілого до страховика з приводу невиплати йому страхового відшкодування.

Відповідно до штампу на оригіналі платіжного доручення платіж виконано 14 травня 2018 року, електронний підпис є коректним (а.с.154). Отже, платіжне доручення №75397 від 14 травня 2018 року є належним доказом на підтвердження виплати ПрАТ «Страхова група «ТАС» потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 95 073,10 грн.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи ОСОБА_1 щодо невірного визначення вартості матеріального збитку.

Так, відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Вбачається, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складено оцінювачем ОСОБА_4 , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів. Відповідно до Звіту від 26 січня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ Nissan Leaf, д.р.н. НОМЕР_2 , визначено з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ, у розмірі 114 087,72 грн. При цьому пунктом 4.2 вказаного Звіту встановлено, що втрата товарної вартості (ВТВ) не нараховується (ВТВ = 0,00грн).

Визначений оцінювачем розмір матеріального збитку ОСОБА_1 не спростований, ним не надано іншого висновку експерта із того самого питання, у зв`язку з чим вищевказаний Звіт є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП, яка сталася 16 грудня 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1

ПрАТ «Страхова група «ТАС» розрахунок страхової виплати було здійснено з урахуванням умов договору обов`язкового страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме ліміту відповідальності і розміру франшизи, а також з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що додатки до позовної заяви не завірені.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з п.5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003» (в редакції, чинній на час подання позову) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Вказаними нормами не встановлено, що письмові докази повинні бути засвідчені на кожному аркуші та неможливості засвідчення всього «пакету» наданих доказів.

У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 18.12.2018 у справі №761/5894/17, від 14.12.2018 у справі №914/809/18.

За матеріалами справи встановлено, що позовна заява разом з додатками прошиті, сторінки пронумеровані, на останній сторінці завірені та скріплені підписом представника ПрАТ «СГ «ТАС» Миц І.В., у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що докази засвідчені неналежним чином.

Крім того, згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

До позовної заяви було додано копію довіреності №ГО-20/66 від 02 вересня 2020 року, згідно з якою ПрАТ «Страхова група «ТАС» уповноважило Миц І.В. представляти інтереси довірителя, зокрема в судах загальної юрисдикції, господарських судах, усіх інстанцій. Вказана копія також була засвідчена належним чином разом з іншими доданими до позовної заяви доказами, отже на заслуговують на увагу доводи відповідача, що до позовної заяви не надано належних доказів на право її підписання від імені позивача представником Миц І.В. Крім того, в ході розгляду даної справи ПрАТ «Страхова група «ТАС» підтвердило повноваження Миц І.В. на представлення його інтересів в тому числі і в суді, видавши 08 грудня 2020 року довіреність №ГО-20/133, копія якої засвідчена належним чином (а.с.103).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: