ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9852/21
провадження № 2/753/6693/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду Трусова Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) до Російської Федерації, зокрема: Краснодарський край, м. Тімашевськ, вул.Южна, 50, на період з дня набрання цим рішенням законної сили і до 01 вересня 2021 року.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Шлюб розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2020. З моменту розлучення дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні, а батько її розвитком не цікавиться, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, однак матеріальну допомогу доньці надає. Влітку позивач разом з дитиною має намір виїхати на відпочинок до батьків нового чоловіка, які проживають у Російській Федерації, з метою розширення світогляду дитини, знайомству з її новими родичами та духовному і інтелектуальному розвитку її як особистості. Однак у зв`язку з відсутністю відповідача на території України на термін понад 5 місяців, позивач не має об`єктивної можливості отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон.

Ухвалою від 18.05.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позов.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14.07.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 6).

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Після розірвання шлюбу малолітня донька сторін залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач мешкає окремо, участі у вихованні дитини не приймає, окрім сплати аліментів.

При вирішенні спору суд керується положеннями міжнародного та національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, та нормами цивільного законодавства, які встановлюють умови реалізації права неповнолітньої особи на свободу пересування.

Так, Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності...

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 Сімейного кодексу України).

Стаття 141 Сімейного кодексу України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини, а стаття 157 цього Кодексу закріплює правило, відповідно до якого питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Водночас відповідно до положень частини 2 статті 155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За приписом частини 3 статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом .

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, підстави тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень статті 3 цього Закону правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (пункт 3).

Згідно з пунктом 4 зазначених Правил виїзд за кордон громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відтак необхідною умовою для перетину державного кордону особою, яка не досягла шістнадцяти років, є супровід її обома батьками або наявність їх нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що виїзд за кордон громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків також можливий, але лише за певних умов, в тому числі і в разі наявності рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З позовної заяви вбачається, що позивач має намір і фінансову можливість забезпечити донці відпочинок за межами України, однак у зв`язку з відсутністю відповідача на території України не має об`єктивної можливості отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, що є підставою для вирішення спору в судовому порядку.

На підставі викладених у позовній заяві доводів і оцінки наданих позивачем доказів суд дійшов до переконання, що виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон на відпочинок відповідає її інтересам, оскільки буде сприяти підвищенню рівня світогляду, фізичного, духовного та морального розвитку.

Суд враховує, що відповідач взагалі самоусунувся від участі у вихованні дитини, а у зв`язку з тривалим перебуванням справи в провадженні суду позивач, ймовірно, не зможе організувати відпочинок дитини за кордоном в період літніх канікул 2021 р. За таких обставин суд вбачає підстави для надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітноньої ОСОБА_3 за кордон, а саме: Російської Федерації, на строк до кінця 2021 р.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в загальному розмірі 908 грн. (за вимогу немайнового характеру).

Оскільки позов задовольняється на відповідача покладається судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва) дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до: Російської Федерації, в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу другого з батьків ОСОБА_2 в період з дня набрання цим рішенням законної сили і до 01 вересня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: