Ухвала

08 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 522/2681/20

провадження № 61-13043ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: ТОВ «Південа торгова компанія», приватного нотаріуса ОМНО Несвітайло І. І., про стягнення боргу за договором позики, згідно якого просив стягнути із відповідача 140 000 доларів США як заборгованість за договором позики та 12 047,67 доларів США як 3% відсотки річних за період прострочення повернення боргу за договором позики за період із 07 квітня 2017 року по 17 лютого 2020 року.

22 травня 2020 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання недійним договору про внесення змін до договору позики від 06 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Несвітайло І. І. за реєстровим номером 127. Просив визнати недійсним договір про внесення змін у договір позики із підстав не надання позивачем за первісним позовом доказів отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у позику, які б свідчили про передання грошових коштів у встановленому договором розмірі та що підписи сторін даного договору не можуть бути доказами отримання грошових коштів у встановленому розмірі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 152 047, 67 дол. США, з яких 140 000, 00 дол. США - заборгованість за позикою та 12 047, 67 дол. США - 3% річних від суми заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 а на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У наданий судом строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 06 серпня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду: від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61- 7418св18), від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження № 61-30435сво18), від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, від 09 жовтня 2018 року у справі № 924/1096/17, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), від 18 липня 2018 року у справі № 308/10837/15-ц (провадження № 61-213св18); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № З 72/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37,54), від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі №520/17304/15-ц (пункт 63)(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою відкриття касаційного провадження є також підстави, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які наведені заявником.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

ОСОБА_1 заявляє клопотання про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 рокудо закінчення касаційного провадження.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Отже, суд касаційної інстанції, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, може зупинити виконання (дію) лише оскаржуваного рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, зокрема, не надано доказів відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 522/2681/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев