Справа № 232/4432/12
Провадження № 22-ц/801/1509/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуСправа № 232/4432/12м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В..,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №232/4432/12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» Могиліна Сергія Сергійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року про повернення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену у складі судді Ан О.В.,

встановив:

В червні 2021 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до суду з заявою відповідно до якої просило замінити сторону (стягувача) у виконавчому листі виданому по справі № 232/4432/12 від 25.02.2014, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59332158.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що представник заявника Могилін С.С. не надав документів, які б підтверджували, що він є особою, що вповноважена діяти в порядку самопредставництва юридичної особи, суд, на підставі та п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України вважає за необхідне заяву про заміну сторони виконавчого провадження повернути..

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» - Могилін С.С. подав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним положенням ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до суду з заявою відповідно до якої просило замінити сторону (стягувача) у виконавчому листі виданому по справі № 232/4432/12 від 25.02.2014, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59332158. Заява підписана ОСОБА_2 .

На підтвердження повноважень ним долучено до заяви витяг з наказу № 01/02-2021 від 01.02.2021, відповідно до якого ОСОБА_2 включено до складу членів виконавчого органу з питань представництва інтересів ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в судах.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву, виходив з того, що у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 4, 8 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень подавати та підписувати від імені ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заяви, заявником долучено витяг з наказу. Однак, будь-яких документів на підтвердження того, що Могилін С.С. є представником в розумінні положень ст. 62 ЦПК України - до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не додано.

Також, надані документи не містять й обсяг повноважень, які Могилін С.С. має право здійснювати для представництва у суді від імені довірителя.

Проте, суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали дійшов хибного висновку у зв`язку із неповним дослідженням матеріалів справи доданих через «Електроний суд» представником ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» , оскільки до матеріалів заяви було додано доручення № 1224.

Отже повертаючи заяву заявнику, суд першої інстанції діяв поза межами встановлених цивільним процесуальним законодавством повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Зазначена норма, в контексті обставин даної справи, підлягала б застосуванню у випадку, коли до позовної заяви взагалі не додано доказу, який міг би підтвердити повноваження адвоката діяти в інтересах позивача.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.185 ЦПК України та дійшов передчасного висновку про повернення заяви, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 повноважень подавати зави від імені ТОВ «ФК Довіра та Гарантія».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Отже, суду слід уникати зайвого і невиправданого надмірного формалізму у застосуванні норм процесуального права, які впливають на саму суть доступу до правосуддя.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з встановлених обставин справи, наданих до апеляційного суду матеріалів, колегія суддів вважає, що передчасна ухвала суду першої інстанції про повернення заяви, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

О.В. Ковальчук