Провадження № 2/679/416/2021
Справа № 679/1263/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/1263/20 за позовом Нетішинського професійного ліцею до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник Нетішинського професійного ліцею (далі НПЛ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 .

Також вказує, що задля забезпечення повноцінного виконання навчальним закладом своїх статутних завдань, ліцей на своєму балансі та утриманні має два учнівські гуртожитки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які призначені для проживання учнів у навчальний період та працівників Нетішинського професійного ліцею.

12 січня 2013 року до кімнати АДРЕСА_4 , був зареєстрований (прописаний) ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 вересня 2020 року до Нетішинського професійного ліцею надійшла заява від ОСОБА_3 - мешканки кімнати АДРЕСА_5 , та колишньої дружини відповідача, про зняття відповідача з реєстрації місця проживання у зв`язку із не проживанням останнього у кімнаті №504 гуртожитку з вересня 2019 року.

На підставі вказаної заяви Нетішинським професійним ліцеєм за участі мешканців - сусідів відповідача, було проведено перевірку фактичного проживання ОСОБА_2 в кімнаті №504 гуртожитку ліцею та встановлено, що в кімнаті №504 гуртожитку з 12.01.2013 року зареєстрований відповідач, а фактично проживають: громадянка ОСОБА_3 , зі своїми доньками, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а відповідач фактично не проживає з січня 2020 року. Причини не проживання відповідача за місцем реєстрації - невідомі.

На переконання позивача, вказані обставини вказують про втрату у відповідача інтересу до означеного вище житла та відсутність потреби у ньому, що в порядку ст. 71 ЖК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для задоволення позову.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.03.2021 року позов задоволено та визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.04.2021 року прийнято до розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.07.2021 року заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.03.2021 року скасовано, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що являється для відповідача племінником. Вказав, що постійно допомагає йому в домашніх справах, а саме: купує продукти, возить його на лікування та допомагає на дачній земельній ділянці. Також зазначив, що в літній період часу його дядько постійно перебуває на дачній ділянці і лише пізно ввечері повертається до кімнати в гуртожитку на ночівлю. Ствердив, що він там постійно проживає і це є його єдиним місцем проживання. Окрім цього повідомив, що його дядько більше місяця перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні.

Свідок ОСОБА_7 , яка є сестрою відповідача пояснила, що він дійсно проживаю в гуртожитку на постійній основі. Окрім цього вказала, що з лютого до березня 2021 року її брат перебував на стаціонарному лікуванні, а тому був відсутній за місцем проживання.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до довідки про склад сім`ї в кімнаті АДРЕСА_4 наймачем є ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно з квитанціями від 22.03.2021 року, 20.02.2021 року, 19.01.2021 року, 24.12.2020 року ОСОБА_2 сплачував для Нетішинського професійного ліцею плату за проживання в гуртожитку (а.с.48-51).

Відповідно до довідки №92 від 15.03.2021 року ОСОБА_2 з 22.02.2021 року до 15.03.2021 року перебував на стаціонарному лікуванню в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради (а.с.52).

Право власності на вказану кімнату ні за ким не зареєстровано, квартира не приватизована, знаходиться у власності Міністерства освіти і науки України.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності понад встановлені законом строки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт постійного непроживання відповідача в спірній квартирі , як і втрата відповідачем зв`язку зі спірним житлом - позивачем достеменно не доведена.

Так, наданий Акт №3 від 07.09.2020 року не відповідає встановленим нормативним вимогам щодо їх складання та складені зі слів невідомих осіб.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували зазначені в позові обставини - позивачем не надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини Кривіцька та Кривіцький проти України (№8863/06) від 02 грудня 2010 року судом зазначено, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем - не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12-13, 79-81, 141, 259-265,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Нетішинського професійного ліцею до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.09.2021 року.

Сторони у справі №679/1263/20:

Позивач: Нетішинський професійний ліцей (місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, 2, );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Суддя Б.І.Базарник