Провадження № 2/161/4064/21

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

14 вересня 2021 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Пахолюк А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерство юстиції України, Антимонопольний комітет України, Державна служба України з питань безпеки харчових продуктів та захисту споживачів, Луцька міська рада, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю Президента України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Держави Україна в особі Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерство юстиції України, Антимонопольний комітет України, Державна служба України з питань безпеки харчових продуктів та захисту споживачів, Луцька міська рада, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю Президента України.

Позов мотивує тим, що жоден Президент України за 25 років з дня набуття чинності Конституції України не виконав свого конституційного обов`язку та не став гарантом прав і свобод людини і громадянина, непорушності і невідчужуваності прав людини, визначеності прав людини, рівності прав усіх громадян перед законом, не зупинив дію Постанови КМУ №1182 від 11.12.2019 року про затвердження «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», не забезпечив неухильного дотримання Міністром енергетики та комунальних послуг, головою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, головою Держспоживслужби України, головою Антимонопольного комітету України вимог ст. 19 Конституції України.

Вказує, що такою бездіяльністю Президента України, їй як споживачу комунальних послуг завдана майнова та моральна шкода, оскільки, нарахування плати за житлово-комунальні послуги є економічно необґрунтованою, державними органами здійснюється несправедливий розподіл спожитих послуг, а від неї як члена Луцької територіальної громади приховують інформацію про стан первинного бухгалтерського обліку на комунальних підприємствах.

На підставі наведеного, просить стягнути на її користь з Державної казначейської служби за рахунок Державного бюджету України 5000000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 156307, 54 грн. майнової шкоди шляхом списання цих сум з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої фізичній особі бездіяльністю службових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження у даній справі, слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З урахуванням вищезазначеного, Президент України є суб`єктом владних повноважень.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України.

За правилами статті 266 КАС України адміністративні справи, зокрема щодо законності дій чи бездіяльності Президента України розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

Положеннями статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, положеннями КАС України розгляд даного спору щодо оскарження дії чи бездіяльність Президента України віднесено саме до адміністративної юрисдикції.

В даному випадку, позивач пов`язує заподіяння їй шкоди саме бездіяльністю Президента України, як гаранта Конституції України.

Таким чином, зважаючи на те, що суб`єктний склад спірних відносин та предмет позовних вимог свідчать про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов`язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, позов ОСОБА_1 повинен розглядатися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Обґрунтування позивачем підстави для стягнення моральної шкоди з посиланням на статті 23, 1173, 1174 ЦК України не є перешкодою для розгляду цього спору за правилами адміністративної юрисдикції, оскільки, в силу вимог ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної/ служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків/, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності державного службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України.

Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на завдані їй шкоди бездіяльністю Президента України, який не зупинив своїм Указом дію Постанови КМУ №1182 від 11.12.2019 року про затвердження «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», не забезпечив виконання Прем`єр-міністром України та Міністром юстиції України вимог ст. 19 Конституції України та, як вважає позивач, свідомо покриває корупційну схему вимагання коштів в споживачів комунальних послуг за ненадані, надані не якісно або не в повному об`ємі комунальні послуги, то цей спір є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із даною позовною заявою за правилами КАС України.

Керуючись ст. ст. 186, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерство юстиції України, Антимонопольний комітет України, Державна служба України з питань безпеки харчових продуктів та захисту споживачів, Луцька міська рада, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю Президента України.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою до відповідного адміністративного суду за правилами підсудності, встановленими КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк