Справа №489/3209/21
Провадження №2/489/1846/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина - інвалід

В С Т А Н О В И В:

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина - інвалід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7500,00 грн. щомісячно та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте фактичні шлюбні відносини припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та потребує постійного нагляду та допомоги, яку надає позивачка. Відповідач проживає окрема, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, матеріальної та будь-якої іншої допомоги не надає. Позивачка отримує державну допомогу по догляду за дитиною - інвалідом, проте, вказана сума є недостатньою для утримання дитини. Відповідач є працездатним, офіційно не працює, проте виконує будівельно-ремонтні роботи у квартирах та будинках. Під час спільного проживання відповідача з позивачкою, ОСОБА_2 в середньому отримував дохід у розмірі 30000,00 щомісячно. Позивачка вважає, що відповідач має можливість фінансово забезпечувати дружину, з якою проживає дитина - інвалід.

Ухвалою суду від 14.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюб між сторонами не розірвано. Проте, позивач зазначає, що фактично з відповідачем не проживає.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно медичного висновку № 863 про дитину - інваліда віком до 16 років Миколаївської дитячої поліклініки № 2 від 22.09.2009, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання (патологічний стан), який відповідає розділу І п. 3 п.п. 3.9 Переліку медичних показань, що надають право на одержання соціальної допомоги на дітей - інвалідів віком до 16 років. Висновок дійсний до 08.12.2022.

Вказане підтверджується випискою з історії хвороби КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» та довідкою КНЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 (а.с. 25, 34-35).

Судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2021, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 травня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

За загальним правилом, передбаченим статтею 75 СК України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю.

Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, законом визначені підстави для надання подружжям матеріальної допомоги одне одному.

Так, право на утримання виникає у подружжя, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікується цією дитиною, за наявності у другого подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Це право не залежить від того, чи працює подружжя, з яким проживає дитина, та від його матеріального становища.

Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Враховуючи вимоги вищезазначеного законодавства право на утримання в даному випадку триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Згідно з вимогами ст. ст. 77, 79, 80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

В абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не працює, оскільки опікується донькою, яка є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду. Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання та відповідними медичними документами. Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги.

З`ясувавши, що ОСОБА_1 проживає з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, і піклується про неї, суд вважає, що позивачка набула право на утримання від ОСОБА_2 , який в свою чергу за своїм майновим станом може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При визначенні розміру аліментів, суд, враховує те, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі заявленому позивачем, а саме 7500,00 грн. щомісячно.

Твердження позивачки про те, що відповідач, під час спільного проживання з позивачкою, в середньому отримував дохід у розмірі 30000,00 щомісячно, судом не береться до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано та клопотань про витребування доказів не заявлялося.

Фотознімки та скриншоти з соціальних мереж, які долучені позивачкою до матеріалів справи, також судом не беруться до уваги, оскільки вони є не належними доказами та не зрозуміло, що саме позивачка мала на увазі, долучаючи їх до позовної заяви.

За загальними приписами Сімейного кодексу України в частині регулювання способу стягнення аліментів, його визначення це прерогатива виключно стягувача (ч. 3 ст. 181 СК України). Виключенням є домовленість між батьками (ч. 2 ст. 181 СК України).

Доказів щодо домовленості сторін про стягнення аліментів у частці від заробітку суду не надано, тому суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, як у своїх вимогах просила позивачка.

Отже, враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, приймаючи до уваги стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, та відсутність у матеріалах справи доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивачка, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 25 травня 2021 року і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, витрати на проведення експертизи, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження судових витрат суду надано: Договір № 18 про надання правової допомоги від 29.04.2021; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 597 від 15.05.2010; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1038700 від 29.04.2021; квитанцію до прибуткового касового ордера № 38 від 25.05.2021 про сплату ОСОБА_1 за Договором про надання правової допомоги у розмірі 1000,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 1000,00 грн.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина - інвалід - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 25 травня 2021 року і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: Одеська обл., с. Баштанків.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «15» вересня 2021 року.