ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4185/20 Номер провадження 22-ц/814/1594/21Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року (ухвалене суддею Яковенко Н.Л., повний текст рішення складено суддею 28 квітня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 30.07.2020 в м. Полтаві по вул. Лугова з вини відповідача ОСОБА_1 відбулася ДТП за участю автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля OPEL KADET, д.н.з. НОМЕР_2 , який належиться на праві власності ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», позивач подала повідомлення про ДТП з доданими необхідними документами. Враховуючи механічні пошкодження автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , офіційний представник дилерського центру HYUNDAI 10.08.2020 склав калькуляцію вартості ремонту транспортного засобу та виписав рахунок на суму 172257, 39 грн без ПДВ, позивач ОСОБА_2 здійснила повну оплату вартості робіт по відновленню автомобіля в сумі 172257,39 грн. Також позивачем понесені витрати в розмірі 2500 грн на виконання звіту № 670 про оцінку майна; 835 грн вартість робіт із монтажу пошкоджених деталей автомобіля при огляді страховим експертом та сторонами. Всього позивачем понесені витрати на суму 175592,39 грн. Втрата товарної вартості пошкодженого транспортного засобу склала 34886,95 грн. Позивач вказувала, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на суму 130000 грн., понесені нею витрати понад зазначену суму мають бути відшкодовані відповідачем в розмірі 80479,34 грн.

Окрім того, в поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, в сумі 80479,34 грн та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

У березні 2021 року позивач ОСОБА_2 зменшила розмір позовних вимог, та зазначила, що розмір страхового відшкодування склав 107179 грн, тому враховуючи що відповідачем їй сплачено кошти в сумі 42000,00 грн, прохала суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі - 61300,34 грн (т.1 а.с. 233-234).

РішеннямКиївського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40479 грн 34 коп на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові втрати в розмірі 442 грн 20 коп.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідачОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року в частині задоволених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40479, 34 грн на відшкодуваня матеріальної шкоди, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23563, 65 грн на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1507, 50 грн.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього 40479,34 грн є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не з`ясовано усіх фактичних обставин справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції роблячи розрахунок брав вартість матеріального збитку у розмірі 175 592,39 грн, що не відповідає Звіту про оцінку майна. Так, у Звіті №670 про оцінку майна, було враховано суму у розмірі 172 257,39 грн, зазначену у рахунку №ВА-С-000101 від 10.08.2020 р. ФОП ОСОБА_4 (аркуш Звіту - 34), у той же час експерт визначив вартість матеріальних збитків у розмірі 157 341,70 грн, що свідчить про те, що не всі роботи по ремонту та зміна пошкоджених частин, були зумовлені настанням ДТП. Вказує, що звіт про оцінку містить ремонтну калькуляцію де чітко вказані вартість робіт та запасних частин, та зазначена загальна вартість ремонту у розмірі 157 341,70 грн. Отже вважає, що розмір завданого збитку може визначатися виключно Звітом №670 про оцінку майна. Посилається на те, що рахунок та акти виконаних робіт надані СТО не є належним та допустимим доказом у справі. Вказаний висновок міститься у постановах Верховного Суду у справах №753/21177/16-ц від 19.09.2018 року, №466/9318/14-ц від 27.06.2018 року. Вказує, що згідно розписки від 01.10.2020 року він передав ОСОБА_2 42000 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків. Окрім того, зазначив, що згідно розписки від 03.08.2020 р. відповідач ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2000 грн.

Однак, суд першої інстанції дану розписку не враховував при проведенні розрахунків у рішенні. Тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 23563,65 грн (67563,65 грн - 42000,00 грн - 2000,00 грн).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 30.07.2020 близько 09 год 02 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL KADETT, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Лугова від вул. Гладкого в напрямку вул. Спартака в м. Полтаві, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати, вільна від ТЗ, на достатній для обгону відстані допустив зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась в зустрічному напрямку від вул. Спартака в напрямку вул. Гладкого. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні ушкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2020 в справі №552/3636/20, яка вступила в законну силу, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених водієм, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення є доведеними.

Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» згідно з полісом № АО4605430.

Позивач ОСОБА_2 станом на час ДТП була власником транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 .

Судом вставлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.07.2020, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , належний позивачу, отримав механічні ушкодження.

Про настання ДТП було повідомлено ПрАТ «УСК АСКА», страховою компанією дорожньо-транспортна пригода від 30.07.2020 визнана страховим випадком, складено страховий акт № f-13384/1 від 22.09.2020 та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 107179,86 грн (матеріальний збиток в сумі 109179,86 грн 2000 грн франшизи).

Матеріалами підтверджено та не заперечується позивачем, що розмір страхового відшкодування в сумі 107179,86 грн нею отримано.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО4605430 страхова сума визначена в розмірі 130 000,00 грн, розмір франшизи складає 2000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, на підтвердження розміру спричиненого матеріального збитку надала до суду замовлення-наряд № BA-ZN-02127 від 25.08.2020, рахунок № НОМЕР_3 від 10.08.2020, акт виконаних робіт № BA-ZN-02127 від 25.08.2020 та квитанцію № 031855, якими підтверджено документально понесення позивачем витрат на відновлення транспортного засобу саме на суму 172257,39 грн (а.с. 42-46).

Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи щодо розміру шкоди який визначає позивач, обґрунтовує свої заперечення звітом про оцінку майно № 670 від 19.08.2020, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає 157341,70 грн.

З наданих матеріалів справи вбачається, що позивач для відновлення транспортного засобу сплатила суму коштів в розмірі 172257,39 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім того, коефіцієнт фізичного зносу складає 0 %.

Тобто, розмір завданого позивачу матеріального збитку складає на загальну суму 210479,34 грн: в тому числі 172257,39 грн (вартість відновлення транспортного засобу), 34886,95 грн (величина втрати товарної вартості), 835 грн (вартість робіт при огляді), 2500 грн (вартість робіт на виконання звіту).

Судом встановлено та визнається позивачем, що відповідач в ході розгляду справи відшкодував позивачу шкоду в сумі 42000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 зобов`язаний відшкодувати позивачу ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 82479,34 грн (210 479,34 грн - 130 000,00 грн + 2000,00 грн), виходячи з розміру фактично понесених позивачем витрат. Однак, враховуючи, що відповідач в ході розгляду справи відшкодував позивачу шкоду в сумі 42000 грн. Тому суд, дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 40 479,34 грн (82479,34 грн - 42000 грн).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вцілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин. Проте, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом розміром відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, ліміт відповідальності страховика визначено в розмірі 130000 грн за мінусом франшизи, тому відповідач ОСОБА_1 зобов?язаний відшкодувати позивачу лише розмір шкоди, який не покривається розміром страхового відшкодування, а саме в розмірі 80479,34 грн (210479,34 грн - 130000 грн), виходячи з розміру фактично понесених позивачем витрат.

Однак, з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи відшкодував позивачу шкоду в сумі 42000,00 грн. та 2000,00 грн - франшизи.

Тому, зважаючи на те, що страховиком відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплачено позивачу частину завданої шкоди в сумі 13000,00 грн, розмір відшкодування, яке залишилося не погашеним, та право на вимогу якого мається у позивача складає 38 479,34 грн (80479,34 грн - 42000 грн).

За таких обставин, колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір шкоди, який не покривається розміром страхового відшкодування, та вважає за необхідне уточнити розмір шкоди, який в силу вимог ст.1194 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 , а саме 38 479,34 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року - змінити, зменшивши суму на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 38479,34 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят дев?ять) гривень 34 копійки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 10.09.2021 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін ______________ Л.М. Хіль