Ухвала

08 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 2-4744/11

провадження № 61-8159св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від

12 травня 2021 рокуу складі колегії суддів: Триголова В. М., Дорош А. І.,

Лобова О. А.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня

2011 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 28 березня 1981 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 80, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище ОСОБА_4 не відновлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у сумі 38,50 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, так як суперечить інтересам позивача та його неповнолітньої дитини.

27 січня 2021 року представником ОСОБА_4 - адвокатом Панченко О. О. було подано заяву про перегляд заочного рішення, в якій вона просила скасувати заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від

23 грудня 2011 року та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 03 березня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката

Панченко О. О. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2011 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2011 року.

Заяву представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Панченко О. О. про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду міста Полтави від

23 грудня 2011 року залишено без задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Панченко О. О. задоволено.

Заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня

2011 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу закрито.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні відомості про направлення відповідачу судових повісток на дати судових засідань та докази їх отримання. Тобто, заочне рішення винесено з порушенням частини першої статті 224 ЦПК України 2004 року.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції, у порушення статті 74 ЦПК України

2004 року належним чином не повідомив відповідача про розгляд справи

23 грудня 2011 року, зазначені порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Позивач у справі помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки правовідносини у справі не допускають правонаступництво, то суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

17 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час вирішення справи судом апеляційної інстанції, не було враховано правові висновки у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 лютого

2021 року у справі № 243/5923/15 та від 24 лютого 2021 року у справі

№ 1306/8251/2012.

Доводи інших учасників справи

30 червня 2021 року представник ОСОБА_4 - Панченко О. О. через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Октябрського районного суду міста Полтави.

13 липня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи відомо, що заочним рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволено, шлюб між сторонами розірвано.

Частинами першою-другою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України 2004 року).

За змістом частини першої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

Статтями 74-76 ЦПК України 2004 року встановлено порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи. Про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити розписка про одержання судової повістки.

Положеннями статей 158, 169 ЦПК України 2004 року передбачено, що належне повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про їх розгляд у судовому засіданні є обов`язковим. Неявка в судове засідання сторін, про яких нема відомостей, що їх вручені судові повістки, перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України 2004 року у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 224 ЦПК України 2004 року).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду,

ОСОБА_4 вказувала, що її не було повідомлено належним чином про розгляд справи у суді.

Так, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення

ОСОБА_4 про судові засідання 10 листопада 2011 року та 23 грудня

2011 року.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_4 , що є порушенням права останньої на справедливий суд, а тому, керуючись пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, скасував заочне рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2011 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі з таких підстав.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційне провадження у справі закрито з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

При цьому апеляційним судом не враховано ту обставину, що питання про скасування заочного рішення порушено відповідачкою ОСОБА_4 більш ніж через дев?ять років після його ухвалення та одразу після смерті позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також судом не обґрунтовано з посиланням на фактичні обставини справи чи будь-які докази висновків щодо необхідності скасування заочного рішення про розірвання між сторонами шлюбу, оскільки суду було відомо, що позивач у справі помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звідси - про неможливість ухвалення іншого рішення по суті спору, зважаючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин,

і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК України, оскільки відновити шлюб

з особою, яка померла неможливо.

Апеляційний суд не врахував, що скасування рішення суду через значний проміжок часу (більш ніж через дев?ять років) й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, дестабілізує приватні відносини.

Апеляційним судом не перевірено дійсних підстав та обставин подання ОСОБА_4 заяви про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2011 року та того, чи буде у такому разі її задоволення виправданим і відповідатиме вимогам статті 2 ЦПК України, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, при наявності рішення суду про розірвання шлюбу, навіть

і ухваленого з певними процесуальними порушеннями, але яке було чинним протягом більш ніж дев?ять років і до смерті позивача, апеляційний суд надав перевагу зазначеним процесуальним порушенням, не врахувавши, що в такому випадку порушається принцип правової визначеності.

Тобто апеляційним судом не було забезпечено повного, всебічного

та об`єктивного розгляду справи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 2-1931/10 (провадження № 61-45316св18) та від 24 лютого 2021 року у справі № 1306/8251/2012 (провадження № 61-14203св20).

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі

№ 243/5923/15-ц (провадження № 61-9840св20) зроблено висновок про те, що оскільки ОСОБА_7 помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд апеляційної інстанції згідно пункту 7 частини першої статті 255 та частини першої статті 377 ЦПК України, обґрунтовано закрив провадження у справі.

При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що неможливо скасувати рішення через те, що ініціатор розірвання шлюбу помер, оскільки оскаржуване в апеляційному порядку заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня

2015 року не відповідає закону (частина друга статті 213 ЦПК України 2004 року) внаслідок його ухвалення без належного повідомлення сторін по справі про час та місце її розгляду, а тому не можуть бути застосовані положення частини третьої статті 377 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 243/5923/15-ц (провадження № 61-9840св20) (частина друга статті 403 ЦПК України), оскільки при наявності рішення суду про розірвання шлюбу, навіть і ухваленого з певними процесуальними порушеннями, але яке було чинним протягом значного проміжку часу і до смерті позивача, апеляційний суд надав перевагу зазначеним процесуальним порушенням, не врахувавши, що в такому випадку порушується принцип правової визначеності. При цьому, скасування рішення суду через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, дестабілізує приватні відносини.

Вказане питання підлягає вирішенню об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду задля необхідності формування єдиної правозастосовної практики.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у правовідносинах. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За правилами частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передання справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 2-4744/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун