Дата документу 07.09.2021 Справа № 554/3379/21
Провадження №2/554/1841/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Таран В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру по АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 57,1 кв.м; за період з 01.09.2016 року по 01.02.2021 року існує заборгованість в розмірі 43175,03 гривень. Крім того, вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 52579,09 гривень.

Ухвалою суду від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.08.2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила застосувати позовну давність до позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України. У задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 52 579,09 грн. відмовити у повному обсязі. Зазначає, що вона не погоджується із розміром заборгованості, оскільки позивач неправильно здійснив нарахування оплати за послуги, крім того, надавав неналежні розрахунки, а відтак зобов`язаний здійснити перерахунок.

Так, згідно розрахунків позивача станом на січень 2021 року відповідач має заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг у вигляді централізованого опалення - 42 982, 86 грн. та централізованого постачання гарячої води - 28 546, 26 (всього 71 529, 13 грн - оплата 20 014, 1 грн - субсидія 8 046, 6 грн), а разом сума заборгованості становить 43 175, 03 грн. За період з 21.09.2016 року по 01.02 2021 року нараховано індекс інфляції 6 209,19 грн. та 3 % річних в сумі 3 194,87 грн. Всього позивач просить стягнути 52 579,09 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вказаним позовом у березні 2021 року. При цьому, право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, вважає, що позивач, пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України і має право на відшкодування сум в межах останніх трьох років перед зверненням до суду, тобто в межах позовної давності, визначеної ст. 256 ПК України.Крім того, з сумою боргу за послуги з централізованого постачання гарячої води відповідач категорично не погоджується.

09.08.2021 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила застосувати позовну давність до позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення коштів. У задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за послуги теплопостачання відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що позивач у своїй позовній заяві вказує, що відносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідачів врегульовані договором від 23.01.2009 року. Відповідачі порушили умови укладеного договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконували неналежним чином. За період з 01.09. 2016 року по 01.02.2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 43 175.03 грн.»

Також позивач посилається на п.10.10 Договору, де вказано, що підприємство та відповідач дійшли до згоди збільшити строк позовної давності до 10 років та встановили, що вказаний строк застосовується до правовідносин, які виникли до його укладення.

Проте, жодних договорів з «Полтаватеплоенерго» вона не підписувала, своєї згоди на збільшення строків позовної давності не надавала.

З січня 2015 року за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , вона не проживає, фактичне користування комунальними послугами не здійснює.

Крім того, вважає, що позивачу слід відмовити у позовних вимогах про стягнення з неї заборгованості за період з 09.2016 року по 09.2019 року у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, а за період з 10.2019 року по теперішній час у зв`язку з необґрунтованістю.

17.08.2021 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що, споживачами до підприємства не була надана інформація про проведення періодичної повірки вузлів розподільного обліку гарячої води, починаючи з 01.01.2020 року нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється підприємством за нормою споживання, з розрахунку по кількості зареєстрованих осіб, у зв`язку з закінченням терміну періодичної повірки вузла розподільного обліку гарячої води. Умовами Договору, а саме п. 10.10. теплопостачальна організація та споживач дійшли до згоди збільшити строк позовної давності до 10 років, що не суперечить ч. 1 ст. 259 ЦК України та встановили, що вказаний строк застосовується до правовідносин, які виникли до укладення даного Договору.

З огляду на узгоджений пункт 10.10 Договору, яким строк позовної давності за згодою сторін збільшено до 10 років, вважає безпідставним твердження співвідповідача ОСОБА_1 про сплив позовної давності як до основної вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», так і до додаткової.

Узагальнюючи викладене, підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності немає.

Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача адвокат Шерстюк А.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, між ОСОБА_1 та позивачем по справі було укладено договір про надання послуг теплопостачання від 23.01.2009 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири та членам його сім`ї), а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 9.1 Договору, договір діє з 23.01.2009 року по 23.01.2012 року і вважається щорічно продовженим.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.09.2016 року по 01.02.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 43175,03 гривень. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам (а.с.4-6).

Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2016 року по 01.02.2021 року в сумі 43175,03 гривень.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За період з 21.09.2016 року по 01.02.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 6209,19 гривень та 3 % річних в сумі 3194,87 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 52579,09 гривень.

Стороною відповідача ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Перевіряючи строк позовної давності, у межах якого позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, суд не погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 щодо його пропуску та вважає, що останній позивачем не пропущено з огляду на наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 10.10 укладеного між сторонами Договору передбачено, що сторони домовились про збільшення строку позовної давності до 10 років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України і свідчить про дотримання позивачем строків позовної давності.

Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі відповідач доказів сплати заборгованості за отримані послуги з теплопостачання не надав, отже факт порушення відповідачем зобов`язань з оплати за послуги з постачання теплової енергії судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, а тому позов до ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідач ОСОБА_4 стверджує, що жодних договорів з «Полтаватеплоенерго» вона не підписувала, своєї згоди на збільшення строків позовної давності вона не надавала. З січня 2015 року за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , вона не проживає, фактичне користування комунальними послугами не здійснює, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актом про не проживання за адресою (а.с.82,83).

Відповідач ОСОБА_1 дані обставини не заперечує, а позивач їх не спростував.

За таких обставин, на відповідача ОСОБА_2 не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання, надані позивачем, що нараховані за вказаний період, у зв`язку з необґрунтованістю.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, з урахуванням задоволення позову частково, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1135 гривень.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265, ЦПК України, ст.ст.16,525,526,541 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова, 2а; р/рахунок № НОМЕР_2 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 03338030) суму заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 52579,09 гривень та повернення судового збору в сумі 1135 гривень.

В задоволенні позовних вимог до відповідачаОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова,2а; МФО 331467, ЗКПО 03338030;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: А.М.Чуванова