КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 381/462/20 Головуючий у суді першої інстанції: Ковалевська Л.М.
Номер провадження: 22-ц/824/1404/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської від 26 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У Фастівський міськрайонний суд Київської області звернулось Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», позивач, Банк, кредитодавець) із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач, боржник, позичальник) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.10.2017 року у розмірі 49 566 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 18609,09 грн., заборгованість за пенею та комісією - 30 957,37 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 31.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), яке змінило назву на Акціонерного товариства «Універсал Банк», (яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, в розмірі 6 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних), а відповідач зобов`язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, чим порушує права позивача та умови договору.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської від 26 травня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21133352, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.10.2019 року, станом на 26.12.2019 року в розмірі 49 566,46 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість грн. 46 коп.) грн. та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської від 26 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до ч. 1, 2 п. 5, ч. 3, ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливим, сума пені і штрафів перевищує 50 відсотків від суми кредиту.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не застосував положень ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За приписами ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав установленим факт укладення між Банком і ОСОБА_1 кредитного договору, видачі кредиту відповідачу та невиконання ним взятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із висновками Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 609,09 грн., так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону, проте, в іншій частині задоволених позовних вимог, висновки суду першої інстанції є помилковими, тому рішення суду в цій частині є незаконним.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст. 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст. 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, підставою позову є невиконання відповідачем кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.

Статтею 1054 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків, застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оформлення договірних відносин, у разі виникнення спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Спосіб, відповідно до якого клієнт лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

В ст. 1056-1 ЦК України зазначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, що містить відомості про його персональні дані, а також фотокопії сторінок паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.7).

Доводами апеляційної скарги не ставиться під сумнів підписання зазначеного документу.

Окрім того, доводами скарги також не спростовується факт видачі кредитних коштів у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_2 на ім`я відповідача.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 26.12.2019 року залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) перед Банком складає 18 609,09 грн., заборгованість за пенею та комісією 30 957,37 грн., а всього 49 566,46 грн. (а.с. 6).

Також установлено, що згідно положень анкети-заяви клієнт просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривні на його ім`я. Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою: клієнт погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого Клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (пункт 2); підписанням цього Договору Клієнт підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту шляхом надсилання повідомлення у Мобільний податок (пункт 3) .

Разом з тим, умов про строк кредитування, відповідальність, розмір процентної ставки та інших обов`язків анкета-заява не містить.

Щодо можливості застосування "Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank)", апеляційний суд зазначає, що аналогічного характеру правовідносини були предметом дослідження Верховним Судом.

Так, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у постанові від 03 липня 2019 року з аналогічних правовідносин зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У ч. 2 ст. 627 ЦК України зазначено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» ( в редакції на 31.10.2017 року) у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, за період з 31.10.2017 року по 01.12.2019 року позивачем нараховано відповідачу пеню за порушення строків розрахунків за ставкою 76,8%, що відповідно перевищує подвійну облікову ставку НБУ, розмір якої на 01.12.2019 року становив 15,50% (подвійна облікова ставка становитиме 31,0%).

Крім того, сукупна сума неустойки - 30 957,37 грн., перевищує половину суми заборгованості за наданим кредитом, одержаного відповідачем - 9 304,54 грн. (заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 18 609,09 грн./2= 9 304,54).

Отже, позивач нарахував пеню з порушенням вимог ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки розмір нарахованої Банком заборгованості по пені - 30 957,37 грн. значно перевищує розмір заборгованості за наданим кредитом - 18 609,09 грн., враховуючи встановлені обставини щодо укладення позивачем 31.10.2017 року кредитного договору із ОСОБА_1 , шляхом приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту у проекті «Monobank», колегія суддів, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає, що розмір неустойки підлягає зменшенню, до 3 000 (трьох тисяч) грн., враховуючи при цьому доводи апеляційної скарги в цій частині.

Так як рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норми матеріального права, тому, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих вимог, а саме: стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" 3 000 грн. заборгованості за пенею та комісією.

В іншій частині, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 18 609,09 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`ять) грн. 09 коп., рішення суду є законним і обгрунтованим, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів залишає його без змін.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до ціни позову - 49 566,46 грн., Банком при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено 2 102 грн. судового збору.

За наслідками вирішення спору в апеляційній інстанції, фактично позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволені у розмірі 21 609,09 грн. (18609,09+3000), що становить 43,59% від заявленої ціни позову.

Відтак, витрати по сплаті судового збору за подачу до суду позовної заяви, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становлять 916,26 грн.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 3 153 грн. Вимоги за апеляційною скаргою задоволені в розмірі 43,59%.

Тому, витрати по сплаті судового збору за подачу ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року, що підлягають стягненню з позивача, становлять 1 374,39 грн.

З урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 458,13 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської від 26 травня 2020 року в частині стягнення заборгованості за неустойкою і комісією у розмірі 30 957,37 грн. та в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за неустойкою і комісією задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3 000 (три тисячі) гривень заборгованості за неустойкою і комісією.

В іншій частині, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської від 26 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 18 609,09 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`ять) гривень 09 копійок залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 458,13 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді І.М. Білич

Т.А. Слюсар