Провадження № 22-ц/812/1494/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/5533/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення сторін за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку (способу) стягнення аліментів

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 7 червня 2021 року суддею Гуденко О.А. в приміщенні цього ж суду (повне судове рішення складено 9 червня 2021 року),

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку (способу) утримання аліментів.

Позивачка зазначала, що згідно наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2018 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі Ѕ частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до досягнення ними повноліття. Проте ОСОБА_2 всіляко ухиляється від утримання дітей, приховує свої дійсні доходи, допускає виникнення значної заборгованості. Розмір аліментів розраховується відповідачеві з середньої заробітної плати, що суперечить його реальним доходам у теперішній час. Так, ОСОБА_2 активно займається підприємницькою діяльністю, є засновником 30 господарських товариств зі статутним капіталом, що перевищує 10 млн., а також власником більш ніж 30 земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею більш 60 га, та отримує з них чималий дохід. Чотири господарських товариства зі статутним фондом більш 500 тис грн. створені відповідачем у 2020 році. Протягом останніх років ОСОБА_2 систематично відпочиває за кордоном.

Посилаючись на те, що раніше визначений спосіб стягнення аліментів частка від офіційного доходу ОСОБА_2 , що складає біля 4000 грн. на чотирьох дітей, не може забезпечити їх потреби та відповідний рівень життя, ОСОБА_1 просила змінити спосіб утримання аліментів з Ѕ частини від всіх видів заробітку на 120 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону.

Відповідач ОСОБА_2 , діючи через свого представника, позов не визнав, та посилався на відсутність підстав для застосування правил статті 192 СК, а саме недоведеність зміни матеріального або сімейного стану його або дітей, а також обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів (статті 182 -184 СК). При цьому відповідач зазначав, що через арешт його майна, запроваджений як забезпечення позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, він позбавлений можливості отримувати дохід від оренди належної йому землі та також роботи господарських товариств, статутні фонди яких не сформовані. Оскільки позивачка не довела його фінансову можливість здійснювати плату аліментів у заявленому розмірі, просив у позові відмовити.

У письмових поясненнях на відзив позивачка ОСОБА_1 заперечувала твердження відповідача, доводячи ухилення ОСОБА_2 від декларування фактичних доходів, використання земельних ділянок за призначенням та відсутність перешкод у роботі господарських товариств. Зазначала, що у липні 2020 року постановами державного виконавця були скасовані вжиті заходи примусового виконання.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2021 року позов задоволено частково, змінено спосіб утримання аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Центральним районним судом м. Миколаєва від 23 листопада 2018 року. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на доньку ОСОБА_6 , сина ОСОБА_7 , сина ОСОБА_2 та сина ОСОБА_8 аліменти по 9 000 грн. на кожну дитину, а всього 36 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення ними повноліття. Судовий наказ Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 листопада 2018 року відкликано. З відповідача стягнуто 840,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , діючи через свого представника, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції дав невірну оцінку встановленим обставинам, помилково вважав доведеними законні умови для зміни способу утримання та розміру аліментів. При цьому ОСОБА_1 не довела зміни матеріального стану відповідача, погіршення її матеріального стану або дітей. Нерухомість була його власністю на час видачі судового наказу. Він має стабільний дохід від викладацької діяльності, а за такого зміна способу утримання аліментів не має правового підґрунтя. Дохід від використання цього майна може бути встановлено державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій щодо виконання виконавчого документу про стягнення аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечувала доводи апелянта, посилаючись на ті ж обставини, які зазначала у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом без повідомлення (виклику) учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Спір між сторонами виник у сфері сімейних правовідносин та регулюється нормами сімейного та міжнародного законодавства.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти покладають на батьків правила статей 150, 180 СК.

Способами утримання дитини є або частка від доходу батьків, або тверда грошова сума за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК).

Правила статті 182 СК визначають о бставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК).

При визначенні розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі враховуються положення статей 182, 183, 184 СК.

Згідно зі статтею 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить і пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Сукупний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів (частка доходу або тверда грошова сума) є правом стягувача.

Будь-яких умов для застосування альтернативи діюче (в редакції з 17 травня 2017 року) сімейне законодавство не містить.

Це право стягувача не носить одноразового характеру та може бути ним реалізоване у будь-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини.

Отже, стягувач має право не тільки обрати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а й змінити як розмір стягнення за умов, передбачених статтею 192 СК, так і спосіб стягнення (частина 3 статті 181 СК).

Але підстави зміни розміру та зміни способу стягнення не є цілком тотожними. Тоді як підстави зміни розміру передбачені статтею 192 СК, підстави зміни способу в законі прямо не зазначені.

Враховуючи, що запровадження альтернативи у виборі способу стягнення аліментів та право на його зміну мало на меті посилення захисту прав дитини на належне утримання, можна дійти висновку, що підставою для зміни способу мають бути саме ці обставини.

Отже, звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, стягувач має обґрунтувати, що саме такий спосіб за конкретних умов має сприяти найкращому забезпеченню гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини 1,2 статті 27 Конвенції).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Інтереси дитини завжди превалюють над майновим становищем платника аліментів (постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі у період 2000-2015 років (а.с.7).

Подружжя має п`ятьох дітей, четверо з яких на час подання позову були неповнолітніми: донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10).

Донька ОСОБА_10 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною з обмеженими можливостями до самопересування та самообслуговування (а.с.137).

Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 не працює.

Судовим наказом, виданим Центральним районним судом м. Миколаєва 23 листопада 2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання доньки ОСОБА_12 , синів ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 Ѕ частка заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до досягнення ними повноліття.

З жовтня 2019 року сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Управління соціальних виплат та компенсацій Центрального району та отримує допомогу як малозабезпечена сім`я (а.с. 35, 136).

ОСОБА_2 є засновником та співзасновником господарських товариств, жодне з яких не перебуває у стадії припинення. Переважна більшість підприємств є діючими (а.с.11-25).

ОСОБА_2 є одним з співзасновників (90 %) господарських товариств з загальним розміром статутних фондів у 544 тис. грн., зареєстрованих у липні 2020 року (а.с.138-141).

З 10 червня 2020 року ОСОБА_2 працює на посаді професора кафедри психології та соціальних наук на 0,5 ставки з посадовим окладом 4 246,30 грн. з відповідними надбавками (а.с. 59). Дохід за друге півріччя 2020 року складав 53 739 грн (а.с.93), за період січня-червня 2021 року 80 697,71 грн.

За даними податкових органів загальний дохід ОСОБА_2 у 2018 року складав 170 866 грн., у 2019 році -5 788 грн., у 2020 ріці 0 грн. Дохід, отриманий відповідачем від ТОВ «ДЦ Україна» у період 2018-2020 років, складає 147 тис.грн., від ТОВ «Миколаївкнига» - 3 тис. грн.(а.с.91-93).

ОСОБА_2 є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення у Миколаївській області загальною площею більш 60 га (а.с.27-30, 110-125, 143), які використовуються за призначення (а.с.106).

Розмір аліментів, нарахованих ОСОБА_1 за судовим наказом на чотирьох дітей у 2020 ріці за середнім показником для даної місцевості, складав від 3 220 грн. до 5 817 грн. щомісячно. Заборгованість з виплати аліментів станом на 1 січня 2021 року складає 34 654 грн., станом на 1 травня 2021 року 32811 грн. (а.с.142).

За період 2018 січня 2020 років відповідач шість разів виїжджав за кордон (Шарм-Ель-Шейх, Барселона, Крим, Стамбул, Дубаї) (а.с.99).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції виходив з того, що загальний обсяг нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_2 , дає йому реальну можливість отримувати більший дохід, ніж ним задекларовано, про що також свідчать його реальні витрати, зокрема на створення нових підприємств та власне утримання (закордонний відпочинок). При цьому розмір аліментів, розрахований за середньо статистичним заробітком у даній місцевості, які відповідач сплачує за судовим наказом, не може забезпечити належне утримання дітей та їх гармонійний розвиток.

За цих обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зміни способу утримання аліментів (з частки заробітку та тверду грошову суму) та визначення розміру щомісячного утримання (аліментів), який у декілька разів перевищує прожитковий мінімумів для дитини відповідного віку.

Доводи апелянта про недоведеність підстав, передбачених статтею 192 СК, а саме недоведеність зміни матеріального становища платника аліментів, апеляційний суд вважає непереконливими.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітніх дітей. Він несе витрати на утримання свого майна; у 2020 році створив нові підприємства; деякі з належних йому земельних ділянок засіяні сільськогосподарськими культурами; має необхідні ресурси для організації закордонних поїздок.

Водночас, реально нараховані аліменти на чотирьох дітей (а.с.143), враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не працює, не можуть забезпечити прожитковий мінімум кожній дитині, що є порушенням їх прав.

Отже, зважаючи на особу платника аліментів, його активи, реальні витрати на створення власності та особисте утримання, апеляційний суд погоджується з основними висновками суду першої інстанції про те, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі відповідає положенням статті 192 СК та загальним вимогам національного та міжнародного законодавства щодо пріоритетного значення інтересів кожної дитини.

Підстав для скасування судового рішення та ухваленні нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 не вбачається.

Разом з тим, визначаючи розмір утримання по 9 000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції недостатньо обґрунтував такий розмір, виходячи з необхідних потреб дітей; не врахував рівний обов`язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей (стаття 141 СК); потенційну можливість відповідача надавати такий рівень забезпечення, а також сплату аліментів на повнолітню доньку на час її навчання та інші конкретні обставини.

Особливі потреби дітей, на задоволення яких необхідні кошти, що значно перевищують прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (зокрема, відвідування гуртків, спортивних секцій, додаткового навчання, розвиток певних здібностей тощо), позивачкою у позові не зазначено. Відсутнє посилання та обґрунтування додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_13 за станом його здоров`я.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що загальним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам розумності, виваженості та пропорційності, буде відповідати розмір утримання - по 6 000 грн. на кожну дитину.

Такий розмір аліментів на кожну дитину більш ніж вдвічі перевищує прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років (2511 грн.) та може задовольнити необхідні потреби дітей.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру утримання аліментів на неповнолітніх синів.

Досягнення донькою ОСОБА_14 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) припиняє аліментні зобов`язання ОСОБА_2 щодо неповнолітніх дітей, а тому правила статті 192 СК щодо зміни на майбутнє способу утримання аліментів відносно неї не можуть бути застосовані.

Питання щодо додаткових витрат на сина ОСОБА_13 за станом його здоров`я може бути вирішене в порядку статті 185 СК.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2021 року змінити в частині розміру аліментів, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ІНН НОМЕР_2 ) на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі по 6 000 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні інших вимог відмовити.

Судове рішення в частині відкликання судового наказу та стягнення з ОСОБА_2 судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але при наявності умов, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 14 вересня 2021 року