Провадження № 4-с/643/100/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. кизи, заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Гулієва Е.В. огли, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Боржник) звернувся до суду із скаргою, в якій просить: скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. відновити виконавче провадження № 60486821 від 27.02.2020 та закінчити його у зв`язку з повним виконанням.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2021 року відкрито провадження у справі, скаргу призначено до розгляду.

Боржник та його представник у судовому засіданні надали заяву, в якій просили не розглядати вимоги щодо зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. відновити виконавче провадження № 60486821 від 27.02.2020 та закінчити його у зв`язку з повним виконанням.

Враховуючи наведене та засади диспозитивності цивільного судочинства, суд в даній справі вирішує вимоги скарги щодо скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020.

Представник КП «Жилкомсервіс» (далі стягувач) надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та вирішити скаргу на розсуд суду. Також зазначив, що заборгованість за судовим наказом № 643/17533/18 від 20.06.2019 сплачена в повному обсязі.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. (далі Виконавець) у судове засідання 06.09.2021 не з`явився, під час прийняття телефонограми просив розглянути справу за його відсутності та зазначив на відсутності заперечень проти скарги.

Заслухавши пояснення боржника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Виконавця перебувало виконавче провадження № 60486821 з примусового виконання судового наказу від 20.06.2019, виданого Московським районним судом м. Харкова у справі 643/17533/18, про стягнення з Боржника на користь Стягувача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4254,33 грн.

27.02.2020 Виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у Боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та безрезультатністю заходів щодо розшуку такого майна.

В подальшому Боржником в повному обсязі сплачено вказану вище заборгованість.

Зазначена обставина підтверджується наступними доказами: заявою Стягувача, адресованою суду; заявою Стягувача від 21.01.2021, адресованою Виконавцю, в якій Стягувач просить закінчити виконавче провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням; листом Стягувача від 12.05.2021, адресованим Боржнику.

22.06.2021 Виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна Боржника у зв`язку з фактичним виконанням рішення, сплатою основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.

Судом з пояснень Боржника, його представника та матеріалів справи, в тому числі листа Міністерства юстиції України від 28.07.2021, адресованого Боржнику, та Довідки за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності Виконавця від 28.07.2021, встановлено, що незважаючи на повне виконання судового рішення, Боржник не вилучений з Єдиного реєстру боржників.

Зазначене обумовлене тим, що згідно чинного законодавства України після винесення Виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020, Виконавець позбавлений можливості проводити будь-які дії у вказаному виконавчому провадженні, а також скасовувати прийняті ним рішення. Чинним законодавством не передбачено можливості закінчення виконавчого провадження, в якому винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 Закону. Також чинним законодавством не передбачено виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону.

Так, згідно ч. 7 ст. 9 Закону відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Аналогічні норми містяться в п. 6 розділу 10 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, згідно якого система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що незважаючи на фактичне виконання в повному обсязі судового рішення, а саме вказаного вище наказу, Боржник не виключений з Єдиного реєстру боржників.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність або необґрунтованість оскаржуваної постанови Виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, як вбачається з чинного законодавства України та матеріалів справи, Виконавець після винесення оскаржуваної постанови, позбавлений можливості виносити у вказаному виконавчому провадженні інші постанови, в тому числі постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також виконавець позбавлений можливості скасувати винесену ним оскаржувану постанову від 27.02.2020. Оскільки вказана постанова від 27.02.2020 винесена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, зазначена постанова не є підставою для виключення Боржника з Єдиного реєстру боржників. Перебування Боржника, який у повному обсязі виконав свої зобов`язання, у Єдиному реєстрі боржників порушує його права та законні інтереси.

Враховуючи наведене та керуючись завданням справедливого розгляду і вирішення даної справи, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд вважає за можливе задовольнити скаргу та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки за наслідками такого скасування у Виконавця з`явиться можливість вжити передбачених законом заходів для виключення Боржника з Єдиного реєстру боржників.

Керуючись ст. 258-261, 353-354, 447-452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича задовольнити.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2020 року у виконавчому провадженні № 60486821 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Д.А. Крівцов