Справа № 383/879/21
Номер провадження 2-з/383/16/21
УХВАЛА

13 вересня 2021 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з заявою про забезпечення позову, поданої разом з позовною заявою, шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», , адреса 27241, с.Чарівне Бобринецького району Кіровоградської області до набрання чинності винесеним по даній справі рішенням.

Вказаний захід забезпечення позову заявлений в забезпечення вимог позову про визнання незаконним та скасування наказу Національної академії аграрних наук України №85 від 08 вересня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що 04.09.2020 року Наказом №42-к директора Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» його було призначено на посаду заступника директора даного підприємства. 07.09.2020 року Наказом №67-к Інституту сільського господарства Степу НААН на нього було покладено виконання обов`язків директора (за посадою) на час відпустки директора по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 08.09.2021 року на електронну адресу підприємства надійшов наказ №85 Національної академії аграрних наук України про відсторонення його від виконання обов`язків директора ДП «ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН та призначення виконуючим обов`язки директора головного інженера Державного підприємства «Дослідне господарство «Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

Позивач вважає спірний наказ незаконним та необґрунтованим, не містить посилання на правову підставу для відсторонення та строк відсторонення, також спірний наказ не доведено до нього під розпис, у зв`язку з чим і подано даний позов. Не погодження з оскаржуваним наказом, дає йому підстави сумніватись в тому, що даний наказ може бути використаний як альтернатива наказу про звільнення, й третіми особами можуть бути вчинені дії по внесенню змін до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

За вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року в справі № 308/8567/20 (провадження № 61-3480сво21) зазначено, що «Законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову».

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вказане відповідає правовому висновку висловленому Верховним Судом 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Як вбачається з позовної заяви позивач оспорює наказ Національної академії аграрних наук України «Про відсторонення ОСОБА_1 » №85 від 08 вересня 2021 року, яким відсторонено виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» ОСОБА_1 від виконання обов`язків директора державного підприємства. Позивач вважає такий наказ незаконним, так як є необґрунтованим, не містить посилання на правову підставу для відсторонення, та строк відсторонення, спірний наказ не доведено до нього під розпис, у зв`язку з чим і подано даний позов.

Як убачається з письмових доказів по справі заявник звернувся з заявою про забезпечення позову оскільки по суті не погоджується з оскаржуваним наказом, що дає йому підстави сумніватись в тому, що даний наказ може бути використаний як альтернатива наказу про звільнення, й третіми особами можуть бути вчинені дії по внесенню змін до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Абзацом другим частини 10 статті 150 ЦПК України встановлено, що зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Заявлене забезпечення позову та вимоги позову не пов`язуються із абзацом другим частини 10 статті 150 ЦПК України, тобто з фактами повідомлення позивачем або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Натомість вжиття вказаного заходу забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що виключає можливість задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, перелік відомостей про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, наведено в пунктах з 1 по 48 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та є більш ширшим за відомості про керівника юридичної особи.

Обраний позивачем вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, не відповідає позовним вимогам.

Таким чином, внаслідок встановлення вищевказаної заборони можуть бути необґрунтовано істотно обмежені права засновника юридичної особи, в тому числі з питань, що не є предметом спору по даній справі.

Крім того, твердження заявника про можливість внесення третіми особами змін до відомостей ЄДРПОУ, ґрунтується лише на припущеннях.

Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що незастосування заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на внесення змін до відомостей ЄДРПОУ стосовно Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про скасування наказу про відсторонення від посади, чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Твердження ОСОБА_1 про можливість використання спірного наказу як альтернатива наказу про звільнення не мають правового значення при вирішенні процесуального питання по забезпеченню позову. Натомість підставою для вжиття заходів забезпечення позову є загроза істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, яких судом не встановлено.

Дослідивши подану заяву судом встановлено, що в ній відсутнє достатнє та належне обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких воно має намір звернутись до суду.

Суд зазначає, що в даному разі наявність ознак протиправності оскаржуваного наказу може бути виявлена тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, що буде здійснено лише під час розгляду даної справи по суті заявлених вимог.

Відсутні докази того, що виникнуть ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду під час його реалізації у конкретній справі, зокрема у разі не встановлення заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України».

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно Державного підприємства «Дослідне господарство» «Червоний землероб» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», , адреса 27241, с.Чарівне Бобринецького району Кіровоградської області до набрання чинності винесеним по даній справі рішенням, - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підписана суддею 13.09.2021 року.

Суддя В.В.Бондаренко