Справа №127/8549/21
Провадження № 2/127/1510/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвійчук А.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов мотивований тим, що згідно договору дарування від 23.04.2020 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 . В даному приміщенні зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак останній з 2000 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . На відповідача проводяться нарахування, сплачуються комунальні послуги та утримується в належному стані житло, що порушує права та погіршує матеріальне становище позивача, як власника нерухомого майна. Жодних перешкод у користуванні належним житловим приміщенням зі сторони ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 не чинились та залишення місця проживання було здійснено за його власною волею, а тому він вважається таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.04.2020 року.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 25217 від 14.04.2021 року, довідками МКП «ЖЕК № 12» від 06.01.2016 року, від 28.09.2018 року, довідкою МКП «УК» Житло Гарант» від 31.03.2021 року.

Факт не проживання ОСОБА_2 адресою: АДРЕСА_2 підтверджується актами від 27.09.2018 року, від 28.03.2021 року з яких вбачається, що він не проживає в даному будинковолодінні з 07.02.2000 року по даний час.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача за адресою: АДРЕСА_2 з 07.02.2000 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 гривень, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 150, 157 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 274-277, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908, 00 гривень.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, яка відповідає вимогам, визначеним в ст. 285 ЦПК України, поданої протягом 30 днів з моменту його проголошення чи в разі поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом через Вінницький міський суд Вінницької області подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня моменту проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 13.09.2021 року.

Суддя О.О. Жмудь