Справа № 385/1036/21
Провадження № 2/385/379/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2021 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М.В.,

секретар судового засідання Шевченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Животовської Г. М.

представника відповідача адвоката Магея І. В. (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін

позиція позивача

ОСОБА_1 просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до повноліття дитини. Також вона просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином 3-річного віку.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини позивач покликається на те, що вона з відповідачем на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 10.10.2017. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місяць перед звернення з даним позовом до суду вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач є здоровим, працездатним, має можливість надати дитині матеріальну допомогу, однак добровільно таку не надає. Самостійно забезпечити належний рівень життя дитині вона самостійно не має змоги, оскільки не працює, та доглядає за сином, якому 2 роки та 7 місяців.

Відповідач працює в м. Києві на будівництві, має непогані заробітки, тому може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу).

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини позивачка зазначає, що знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, проживає з сином у важких матеріальних умовах та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, працює в м. Києві, може і має можливість надавати їй матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином трирічного віку, але добровільно такої не надає. Згідно статистичних даних оприлюднених на сайті Міністерства Фінансів України середня заробітна плата в м. Києві складає 20956 грн. Тому просить стягувати з нього аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

У відповіді на відзив позивачка доповнила, що з березня 2019 року по серпень 2020 року вона з відповідачем проживали то в її батьків в с. Червоне Голованівського району то в батька відповідача в смт. Завалля Гайворонського району та знаходились повністю на їх утриманні. З серпня 2020 року по червень 2021 відповідач працював в кар`єрі в м. Кременчуг Полтавської області та отримував заробітну плату в розмірі 10000 грн. Аліменти в розмірі 1200 грн ним було перераховано після отримання ухвали суд про відкриття провадження в даній справі, а до цього коштів для утримання дитини не надавав.

Представник позивача адвокат Животовська Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі та стягнути судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1407,00 грн.

позиція відповідача

Відповідачем було подано відзив в якому він позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково - просив задоволити позов в частині стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. Покликався на те, що є батьком малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 намагався матеріально і фінансово утримувати сім`ю з позивачкою та малолітнім сином, однак у зв`язку з пандемією COVID 19 та введеними карантинними заходами має труднощі з працевлаштуванням, хоча намагається знайти сезонні чи навіть тимчасові підробітки, щоб заробити гроші. На даний час офіційно непрацевлаштований, регулярних та визначених доходів не має, а тому не може сплачувати аліменти в тому розмірі, про який просить позивачка. Вказує, що обоє батьків мають рівний обов`язок утримання дитини. Вважає, що позивачка не надала доказів наявності в нього постійного характеру і розміру доходів та його відмови в добровільному наданні коштів на утримання сина, про що вона зазначає в позовній заяві. Зокрема на утримання сина в серпні 2021 року ним на користь позивачки було перераховано 1200 грн.

Позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відповідач не визнав, вказавши, що відповідно до ст. 84 СК України умовою надання такою є можливість чоловіка надавати таку допомогу, однак доказів такого позивачка не надала. В задоволенні цієї позовної вимоги просив відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Магей І. В. підтримав позицію викладену у відзиві, пояснив, що відповідач не має постійного місця роботи, перебивається тимчасовими чи сезонними заробітками, розуміє свій обов`язок по утриманні малолітнього сина, тому в серпні 2021 року переслав позивачці на його утримання кошти в розмірі 1200 грн. Зауважив, що витрати на професійно правничу допомогу є розумними та спів мірними, однак, враховуючи характер спору, просив їх оплату покласти в рівній мірі на обидві сторони.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16).

18.08.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

31.08.2021 позивачкою подано відповідь на відзив.

Розгляд справи по суті проведено 15.09.2021.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач - заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2017, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10.10.2017 серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.01.2019 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно довідки Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №2030 від 04.08.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в смт. Завалля Голованівського району та знаходиться на її утриманні (а.с. 6).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із частиною третьою ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони, які перебувають в зареєстрованому шлюбі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачкою. Відповідач, як батько дітей зобов`язаний їх утримувати.

Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі.

За змістом зазначених вище норм СК України будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину.

При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту добровільної сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не віднесено до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Ч. 5 ст. 183 СК України, якою визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

І хоча дане положення закону визначає розмір аліментів при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, воно є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання, мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника.

З цих же мотивів суд не приймає до уваги покликання відповідача на те, що позивачка отримує щомісячну державну матеріальну допомогу при народженні житини в розмірі 850 грн.

Малолітній син сторін має право на рівень життя, достатній для його гармонійного фізичного та духовного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоров`я неспроможний утримувати малолітнього сина, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто.

Покликання представника відповідача на часткове визнання позову та згода на стягнення з відповідача на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно не відповідає вимогам ч.3 ст. 181 СК України виходячи з її змісту, оскільки правом вибору способу стягнення (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) наділений саме стягувач аліментів, тобто позивачка.

У зв`язку з наведеним вище суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина підлягає до задоволення в повному обсязі.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство базується на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. базується на засадах Однак позивач відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може базуватись на припущеннях.

Зазначені позивачем обставини що відповідач працює в м. Київ на будівництві, має непогані заробітки суд не може взяти до уваги, оскільки жодних належних і допустимих доказів вказаних обставин позивачем надано не було.

Суд не бере до уваги покликання позивачки на розмір середньої заробітної плати в м Києві, оскільки нею, окрім твердження в позовній заяві не надано доказів того, що відповідач має постійне місце праці в м. Київ та стабільний дохід та дана обставина не визнається відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та має обов`язок згідно ст. 180 СК України по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 ; доказів того, що позивач офіційно працевлаштований чи має сталий дохід суду не надано.

Тому суд приходить до висновку, що можливість чоловіка надавати таке утримання дружині в судовому засіданні не доведена, а отже в задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 1816,00 грн (908,00*2), так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведених вище положень ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 грн сплаченого судового збору за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу. Зокрема, в позовній заяві вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат 1407,00 грн та в підтвердження долучено Договір №24 від 03.08.2021 між адвокатом Животовською Г. М. та ОСОБА_1 , відповідно до якого за складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини оплата складає 1407,00 грн; долучено детальний опис робіт (наданих послуг) за яким попереднє опрацювання матеріалів 0,5 год 351,85 грн., опрацювання законодавчої бази , консультування щодо отримання доказів 0,5 год 351,85 грн, підготовка процесуальних документів 1 год 703,7 грн, разом 1407,00 грн; та долучено акт №23/21 приймання передачі коштів за надання юридичних послуг від 05.08..2021 на суму 1407,0 грн між цими сторонами; долучено квитанцію №08/24 від 05.08.2021 про отримання адвокатом Животовською Г.М. від ОСОБА_1 по договору №24 від 03.08.2021 коштів в сумі 1407,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти розміру витрат на професійну правову допомогу, однак просив, враховуючи характер спору, розділити такі між сторонами порівну.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц, була викладена правова позиція де зокрема вказано «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Отже судом встановлено, що позивач понесла витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1407,00 грн. Суд вказує, що такі витрати підтверджені належними доказами, їх розмір є обґрунтованим, що у свою чергу, на переконання суду, також відповідає критерію розумності їх розміру, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом на надання послуг позивачу, ціну позову та значенням вирішення справи для позивача.

Враховуючи викладене а також те, що судом одну позовну вимогу задоволено, а в задоволенні іншої відмовлено, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України та те, що сторона відповідача не заперечувала проти обґрунтованості та співмірності витрат суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто Ѕ від вказаної суми, що становить 703,50 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 84, 150, 180-182, 191 СК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 703 (сімсот три) грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду або через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 17.09.2021.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документу 15.09.2021