ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Херсон

справа № 661/536/21

провадження № 22-ц/819/1691/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Червоненка Д.В. від 18 травня 2021 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 20 травня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 .. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходяться на її вихованні. Починаючи з січня 2020 року і на теперішній час шлюб між ними не розірвано, але фактично вони разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є здоровим та працездатним, офіційно ніде не працює, але час від часу їздить до Республіки Польща на заробітки, а тому має можливість утримувати як неповнолітню дитину, так і надавати матеріальну допомогу їй. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати їй зазначену матеріальну допомогу, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2021 року і до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з неповним дослідженням всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду частково скасувати та постановити нове судове рішення, яким в частині розміру стягнення аліментів на утримання дитини змінити, встановивши розмір таких аліментів в сумі 2 000,00 грн., а рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання позивача скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження його офіційного працевлаштування та розміру його доходу, що давала б йому можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Тобто недоведено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Судом першої інстанції не зазначено, якими доказами встановлено спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, не зазначено розміру його доходів. Не надано належної оцінки і тому, що окрім відсутності постійних доходів у відповідача, він не має у власності будь-якого майна, проживає разом з батьками пенсіонерами, які також потребують його матеріальної допомоги. На теперішній час він працює вантажником на оптовій базі, отримуючи заробітну плату у розмірі 5 000,00 6 000,00 грн. на місяць. Періодичні поїздки за кордон до республіки Польща з метою заробітку не приносять відповідних доходів, які б давали можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, а сплачувати аліменти на утримання позивача взагалі не має можливості. Окрім того, відповідач зазначав, що він завжди надавав самостійно матеріальну допомогу для забезпечення потреб дитини, а також виконував всі інші обов`язки, покладені на нього законом.

Письмових відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 травня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

На час звернення до суду з позовом шлюб між сторонами не розірвано, проте сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно акта про проживання в житловому приміщенні від 07.11.2020 року, складеного депутатом Новокаховської міської ради Афанасьєвим О.І., ОСОБА_3 , 2018 року народження, проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Під час розгляду справи сторонами не заперечувався той факт, що на теперішній час сторони проживають окремо, дітина мешкає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні.

Відповідно дост. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

За змістомст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею182 СК Українивстановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів.

За приписами ч.1ст.184 СКУкраїни якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дослідивши обставини справи та встановивши, що дитина сторін по справі проживає разом з матір`ю, відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції, визначаючи розмір стягнення, послався на матеріальну спроможність ОСОБА_1 сплачувати аліменти у сумі 3 000,00 грн на місяць.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він має недостатній рівень доходу для сплати аліментів на утримання дитини у визначеному судом розмірі. Крім того, він не має постійної заробітку, на теперішній час працює вантажником із заробітною платою 5 000,00 6 000,00 грн, а також несе додаткові щомісячні витрати на утримання своїх батьків, які є пенсіонерами.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікованапостановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання, насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначена судом першої інстанції сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, є цілком розумною і справедливою та такою, що забезпечуватиме гармонійний та фізичний розвиток неповнолітньої дитини.

Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_1 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він періодично добровільно матеріальну допомогу дитині не є тими обставинами, що враховується при визначенні розміру аліментів (ст. 182 Сімейного кодексу України).

Посилання апелянта на те, що він має недостатній рівень доходу для сплати аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки не має постійного заробітку, а лише отримує нерегулярні певні доходи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки те, що відповідач, будучи молодою, працездатною особою не має постійного заробітку, не може визнаватися як неспроможність матеріально утримувати малолітню дитину, яка потребує такої допомоги.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_2 у розмірі 3 000,00 грн. колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.ч.4,6 ст.84 СК України).

Аналіз викладених норм вказує на те, що для виникнення у дружини права на утримання від чоловіка, крім умови проживання дитини, яка не досягла трьох років, з матірю, необхідна наявність у чоловіка можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, колегія суддів приходить до висновку про те, що працездатний вік відповідача, його можливість працевлаштування на роботу, за не доведенням відповідачем іншого, надає йому можливість надавати допомогу на утримання колишньої дружини, з якою проживає дитина. Зважаючи на заперечення відповідача щодо відсутності у нього постійного працевлаштування, колегія суддів, з урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши всі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд вважає, що такий розмір аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам, вимогамСК України та засадам розумності і справедливості.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання, зменшивши суму стягнення з 3 000,00 грн до 2 000,00 грн щомісячно.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2021 року і до досягнення дитиною трьох років змінити, зиеншивши розмір таких аліментів з 3 000,00 грн. до 2 000,00 грн.

В іншій частині заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: В.В.Майданік

Н.В.Орловська