ЄУН № 332/3018/21
пр. № 2/336/4717/2021
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії в сумі 4145,60 гривень.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року визначено підсудність справи за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на підставі ст. 27 ч. 1 ЦПК України, оскільки відповідач зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з позовною заявою, надання послуг з електропостачання позивачем здійснювались за адресою: АДРЕСА_2 , що є територію Заводського району м. Запоріжжя.

Статтею 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За ст. 30 ч. 1 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Згідно з постановою Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17 провадження № 61-30812св18, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з електропостачання. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_2 , яка розташована на території Заводського району м. Запоріжжя.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надані послуги з електропостачання має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Враховуючи вищевикладене, цивільна справа не підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, у зв`язку з чим цивільну справу належить направити на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії передати на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Цивільну справу передати на розгляд до Заводського районного суду міста Запоріжжя не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарженню ухвали, а у разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк