"15" вересня 2021 р.
Провадження 2/642/1562/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Вікторова В. В.
за участю секретаря Шнайдер Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, пені та трьох процентів річних від простроченої суми, -
У жовтні 2020 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - Клевко Н.О. звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, пені та трьох процентів річних від простроченої суми.
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 постановлено вищевказану справу передати за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі не явки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 103).
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду невідомі. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачеві за місцем реєстрації. Також відповідач викликався у судове засідання через оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 100, 102, 105, )
Відповідачем в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
08 березня 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «КІА К5», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 45).
Внаслідок даної ДТП автомобілю «CHEVROLET AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , були заподіяні пошкодження.
10 березня 2020 року страхувальник звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 25-26).
Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, її речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.
Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особами відповідальність яких застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є: страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Згідно довідки про ДТП та схеми місця ДТП від 08 березня 2020 р., ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «КІА К5», державний реєстраційний № НОМЕР_2 , що був під його керуванням на час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 17-18, 23-24).
Отже, враховуючи наявність та чинність на 08 березня 2020 р. полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 159757382, діючий на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну вказаним транспортним засобом, була застрахована.
Оскільки ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» є страховиком за вказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до ПРАТ «СК «ПЗУ Україна».
ПрАТ «СК «Українська страхова група» отримала часткове страхове відшкодування від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 29 465,00 грн., інша частина у розмірі 26 710,00 грн. залишилась не відшкодованою та підлягає стягненню в порядку регресу з особи, яка завдала шкоди, тобто з відповідача ОСОБА_1 .
Зазначена заява не отримана відповідачем (відправлення не вручене під час доставки: інші причини), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом ПАТ «УКРПОШТА» та зазначена заява була залишена відповідачем без розгляду (а.с. 48-49).
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з цим боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім цього, ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користуванні чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. При цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Слід також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
З положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Формула розрахунку пені: сума заборгованості * подвійна облікова ставка НБУ кількість днів у році * кількість прострочених днів.
Так, дата не отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку є 01.09.2020. Строк, протягом якого відповідач повинен був здійснити страхове відшкодування (30 днів) 01.09.2020 -01.10.2020. Дата виникнення заборгованості 02.10.2020. Строк прострочення сплати відповідачем страхового відшкодування 02.10.2020-12.10.2020 = 11 днів. Сума несплаченого страхового відшкодування 26 710 грн. Розмір пені подвійна облікова ставка НБУ. Облікова ставка НБУ у період з 11.09.2020 11.10.2020 складає 6 %.
Таким чином, станом на 12.10.2020 розмір пені становить: (26 710,00 х (2 х 6%) / 366 х 11 = 96,33 грн. (дев`яносто шість грн. тридцять три коп.).
Формула розрахунку 3 % річних від простроченої суми: сума заборгованості х 3 % / 366 х кількість прострочених днів
Таким чином, 3 % річних від простроченої суми становлять: (26 710,00 х 3 %) / 366 х 11 = 24,08 грн. (двадцять чотири грн. вісім коп.).
Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить: 26 710,00 грн. (сума страхового відшкодування в порядку регресу) + 96,33 грн. (пеня + 24,08 грн. (3 % річних від простроченої суми) = 26 830,41 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять грн. сорок одна коп.).
При таких обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 130, 141, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191, 526, 530, 536, 625, ЦК України, суд, -

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, пені та трьох процентів річних від простроченої суми - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається відповідачем до Ленінського районного суду м. Харкова протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2021 року.

Суддя В.В. Вікторов