Єдиний унікальний номер 2-3214/10
Номер провадження 22-ц/804/2414/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу № 2-3214/10 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року (суддя Коваленко Т.О., повний текст судового рішення складений 23 березня 2021 року),

в с т а н о в и в :

03 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, посилаючись на те, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22 липня 2010 року у цивільній справі № 2-3214/10 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/07-161/007 від 19 травня 2008 року в розмірі 144074,95 грн., судовий збір в сумі 1440,754 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення при розгляді справи в сумі 120 грн. на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль». Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року у виконавчому листі № 2-3214/10 замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Виконавчий лист № 2-3214/10 від 22 липня 2010 року виданий Димитровським міським судом перебував на виконанні у Мирноградському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). 26 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про направлення вищезазначеного виконавчого листа до іншого відділу державної виконавчої служби. Виконавчі документи № 2-3214/10 на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби не перебувають. Крім того, заявник зазначив, що звернутись до відділу державної виконавчих служби, щоб дізнатись чи перебувають виконавчі листи № 2-3214/10, заявник мав змогу тільки після набуття статусу стягувача, тобто після набрання законної сили ухвали Димитровського міського суду Донецької області № 2-3214/10 від 09 жовтня 2018 року. Після заміни, заявник звертався до відділів державної виконавчої служби з інформаційними запитами. 21 травня 2020 року отримали відповідь від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що у Мирноградському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебував на примусовому виконанні вказаний виконавчий лист. Просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Димитровського міського суду від 23 березня 2021 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-3214/10 згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 липня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 19 травня 2008 року в розмірі 144074,95 грн., судового збору в сумі 1440,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення при розгляді справи в сумі 120 грн. на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль».

Поновлено строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 2-3214/10 згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 липня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 19 травня 2008 року в розмірі 144074,95 грн., судового збору в сумі 1440,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення при розгляді справи в сумі 120 грн. на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до виконання.

З вказаною ухвалою не погодилася боржник ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ще 09 жовтня 2018 року набула всіх прав стягувача за виконавчим листом у справі № 2-3214/10. Перші дії, направлені хоча б на з`ясування інформації про відділ Державної виконавчої служби, на виконанні в якому перебувають виконавчі листи, були вчинені стягувачем через 1 рік та 7 місяців після того, як він набув цього статусу стягувача згідно з ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року (та через 3 роки після укладення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» договору з первісним кредитором про відступлення права вимоги за кредитними договорами). А до суду стягувач звернувся майже через 3 роки після переходу до нього прав і обов`язків сторони виконавчого провадження. Лист начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не містить відомостей про те, що виконавчий лист було втрачено, як про це зазначив стягувач у своїй заяві. Лише за наявності відомостей про те, коли та куди з Мирноградського міського ВДВС було направлено виконавчий лист, та відомостей про те, що він не був отриманий адресатом, суд першої інстанції мав би змогу зробити висновок про те, що виконавчий лист було втрачено. Суд не з`ясував, до якого відділу ДВС було направлено виконавчий лист, якщо інший відділ ДВС отримав виконавчий лист, яке процесуальне рішення було прийнято; чи не було виконавче провадження закінчено іншим ВДВС. Наявні в справі листи начальника Мирноградського ВДВС надані у відповідь на запит суду свідчать про прийняття державним виконавцем 26 вересня 2016 року постанови про передання матеріалів провадження до іншого відділу ВДВС за належністю, і жодним чином не свідчать про те, що оригінал виконавчого листа був втрачений. Підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що виконавчий лист було втрачено.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, доводи апеляційної скарги підтримує.

Представник стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» Васильчишина А.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, судова повістка, направлена за адресою, зазначеною в матеріалах справи, була повернута суду як невручена із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із частиною 1 статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Будучи в розумінні статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, боржник в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22 липня 2010 року у справі № 2-3214/10 був виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 19 травня 2008 року в розмірі 144074,95 грн., судовий збір в сумі 1440,75 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення при розгляді справи в сумі 120 грн. на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» (а.с.60-61).

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року у виконавчому листі № 2-3214/10 замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с.119-120).

Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 21 травня 2020 року № 13787/33466/16/20Д/02.4Д виконавчий лист № 2-3214/10 від 22 липня 2010 року, виданий Димитровським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 144074,95 грн., а також судового збору у розмірі 1440,75 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. перебував на примусовому виконанні у Мирноградському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 26 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (а.с.123, 124).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки дублікат виконавчого листа втрачено, рішення суду не виконується, строк для пред`явлення його до виконання пропущений не з причин стягувача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Згідно пункту 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року №8 вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

З матеріалів справи вбачається, що представник первісного позивача ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Ключка О.В. 29 березня 2011 року отримала виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості за кредитним договором № 014/07-161/007 від 19 травня 2008 року в розмірі 144074,95 грн., судового збору в сумі 1440,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення при розгляді справи в сумі 120 грн. на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль».

Згідно відповіді Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) згідно електронної бази ЄДРВП в будь-якому відділі виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3214/10 від 22 липня 2010 року виданого Димитровським міським судом на виконанні не перебуває.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі № 263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди боржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду, суду апеляційної інстанції не надано.

Судом першої інстанції вірно враховано, що дублікат виконавчого листа втрачено, через що рішення суду не виконується, та оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений не з причин стягувача, заява підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

О.В. Халаджи