Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 487/2382/21
Провадження № 2/945/760/21
02 вересня 2021 року
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; позивача ОСОБА_1 ; відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
12 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) позивача. Також позивач вказував на те, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2010 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, за домовленістю з ОСОБА_4 , проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні.
Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що визначений рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року та стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі однієї шостої заробітку (доходу) позивача.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2021 року цивільну справу № 487/2382/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за територіальною підсудністю направлено на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області.
06 липня 2021 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2021 року, розподілена головуючому судді Шароновій Н.О.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, головуючим суддею Шароновою Н.О. прийнято до свого провадження та залишено без руху.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що він офіційно працює оператором екстракції у ТОВ СП Укрсоя та його місячний заробіток складає 8000 грн. Також позивач вказував на те, що на його утриманні перебувають цивільна дружина та її син. Водночас, позивач посилався на те, що разом із ним також проживає та знаходиться на його утриманні його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також позивач пояснив суду, що з дати ухвалення рішення Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області, ані його матеріальний стан, ані його сімейний стан, ані стан його здоров`я не змінились. Вказане рішення суду позивач не оскаржив.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що їхній з відповідачем син ОСОБА_6 хворіє, вона офіційно не працює, перебуває разом із сином на утриманні цивільного чоловіка. Також відповідач зазначила, що під час проживання в них з цивільним чоловіком народилася дочка. Посилаючись на зазначені вище обставини, відповідач просила відмовити у задоволені позову.
Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 06 травня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-XII (далі - Конвенція) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.
Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України Про охорону дитинства).
Згідно з положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
З наданих у судовому засіданні пояснень позивача слідує, що позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований оператором екстракції у ТОВ СП Укрсоя та його місячний заробіток складає 8000 грн.
Також у судовому засіданні позивач пояснив, що на його утриманні перебувають цивільна дружина та її син. Водночас, позивач посилався на те, що разом із ним також проживає та знаходиться на його утриманні його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, будь - яких доказів, що підтверджують вказані вище обставини, позивач суду не представив.
У судовому засіданні позивач також пояснив суду, що з дати ухвалення рішення Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області, за яким з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ані його матеріальний стан, ані його сімейний стан, ані стан його здоров`я не змінились.
Суд не бере до уваги копію розписки від 27 листопада 2020 року про отримання ОСОБА_8 від ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додану позивачем до позовної заяви, оскільки сама пособі обставина того, що позивач є платником аліментів на утримання йще однієї дитини не може впливати на розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, а лише може бути стимулюючою обставиною для позивача вживати заходів щодо збільшення власних доходів.
Крім цього, як вже зазначалося вище, за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2010 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 06 травня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь ОСОБА_4 . При цьому, доказів на підвердження того, що ОСОБА_4 , на користь якої рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2010 року присуджено аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , яка згідно з копією розписки від 27 листопада 2020 року, отримує аліменти від позивача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одна і та сама особа, позивачем суду не представлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України)
Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, оскільки позивач, як батько дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу відповідачу на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з огляду на те, що належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами позивачем не підтверджено зміну як його матеріального так і сімейного стану, а також погіршення стану його здоров`я, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Усть - Ілімськ, Іркутської області, Російської Федерації (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; номер і серія паспорта НОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Н.О. Шаронова
Повне рішення складено 07 вересня 2021 року