г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3301/20
Номер провадження 2/213/139/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання Бабейкіної Н.О., Гусарової О.С., Довгої А.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказує, що постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року відповідача визнано винуватим за ст.124 КУпАП за фактом вчинення ДТП, яке сталось 16 травня 2020 року, в результаті якої, його автомобілю завдано механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 63 609,99 грн. Також ним було витрачено кошти на проведення експертизи по ремонту автомобіля в сумі 3 000,00 грн. Зазначає, що йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 30 000,00 грн, оскільки він був змушений тривалий час не користуватись транспортним засобом, був позбавлений можливості пересуватись на автомобілі, внаслідок чого втратив спокійний сон, постійно нервує та переживає, не має можливості вести звичайний спосіб життя. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 63 609,99 грн, моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 1 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Вказав, що отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України страхові виплати в серпні 2020 року у розмірі 46 973,70 грн. Надав відповідь на відзив, де вказує, що витрати на правову допомогу складають 1 500,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх безпідставними, надав відзив, де вказує, що не заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Зазначив, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди є завищеним, а справедливим розміром за таких обставин є 500,00 грн. Вважає, що висновок експерта складено не повно та на повторний огляд транспортного засобу, який відбувся 27 липня 2020 року його не було запрошено, чим порушено його права. Також вказує, що первинний огляд автомобіля був проведений через півтора місяці після ДТП, тому у позивача було достатньо часу для додаткових пошкоджень транспортного засобу. Вказує, що позивачем не було надано будь-яких доказів понесення матеріальної шкоди, а також пов`язаність її з ДТП. Крім того, зазначає, що позивачем отримано страхову компенсацію у розмірі 46 973,70 грн. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав за можливе стягнути з відповідача різницю між фактичними збитками і страховим відшкодуванням.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07 травня 2021 року задоволено клопотання представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сечко С.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13 липня 2021 року задоволено клопотання представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сечко С.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року задоволено клопотання представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сечко С.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Вислухав учасників справи, дослідив матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів судом встановлено таке.

Відповідно до копії постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 124 КУпАП. В постанові вказано, що ОСОБА_2 16 травня 2020 року о 19 годині 50 хвилин в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу по вул. Каткова, біля електроопори 48, керуючи транспортним засобом CHERY AMULET, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним. Не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху та перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль SKODA OCTAVІA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, власником якого є ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки (а.с.6-7).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №137/20 по визначенню матеріального збитку від 06 серпня 2020 року сума матеріального збитку, заподіяного з технічного точки зору власнику автомобіля «SKODA OCTAVІA А5 1.6 TDi, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , складає 63 609,99 грн (а.с.10-18).

Як видно із квитанції №002230 позивачем 08 липня 2020 року сплачено за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження 3 000,00 грн (а.с. 19).

Як видно із листа Моторного (транспортного) страхового бюро України на ім`я ОСОБА_2 загальний розмір витрат МТСБУ складає 46 973,70 грн та запропоновано останньому компенсувати зазначені витрати (а.с.78-79).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями частини 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як видно із постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 124 КУпАП. В постанові вказано, що ОСОБА_2 16 травня 2020 року о 19 годині 50 хвилин в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу по вул. Каткова, біля електроопори 48, керуючи транспортним засобом CHERY AMULET, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним. Не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху та перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль SKODA OCTAVІA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, власником якого є ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід врахувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №137/20 по визначенню матеріального збитку від 06 серпня 2020 року сума матеріального збитку, заподіяного з технічного точки зору власнику автомобіля «SKODA OCTAVІA А5 1.6 TDi, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , складає 63 609,99 грн.

Як видно із квитанції №002230 позивачем 08 липня 2020 року сплачено за проведення експертного авто товарознавчого дослідження 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наданого в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Також, аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Як видно із листа Моторного (транспортного) страхового бюро України на ім`я ОСОБА_2 загальний розмір витрат МТСБУ складає 46 973,70 грн та запропоновано останньому компенсувати зазначені витрати.

Також, позивачем в ході розгляду справи підтверджено факт отримання ним страхового відшкодування в сумі 46 973,70 грн.

На підставі наведених доказів та застосувавши висновки Верховного Суду, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача різниця між фактичним розміром завданої шкоди у розмірі 63 609,99 грн та сумою страхового відшкодування позивачу Моторним (транспортного) страхового бюро України в розмірі 46 973,70 грн, яка становить 16 636,29 грн та матеріальних збитків за проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 3 000,00 грн.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вимогами ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Слід також наголосити, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження та розрахунок завданої шкоди відповідачем не оспорювалися, жодних доказів, які б спростовували його винуватість або розмір заданої шкоди відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений.

Надані відповідачем докази у виді фототаблиці з мережі Інтернет суд не враховує як докази, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета спору та суд не вважає їх такими, що дають підстави для звільнення відповідача від обов`язку нести відповідальність щодо шкоди, завданої ДТП, яка мала місце 16 травня 2020 року (а.с.115-118).

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн суд зазначає таке.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральних та душевних страждань, пов`язаних з тимчасовою втратою можливості користуватися транспортним засобом.

Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 500,00 гривень, а решта позовних вимог про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволення стягненню з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 16 636,29 грн, моральної шкоду у розмірі 500,00 грн, а також витрат на залучення експерта у розмірі 3 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до квитанцій, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 976,10 грн (а.с.1, 28), а також витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 1 500,00 грн (а.с.20, 21, 62,63).

Оскільки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - судовий збір у розмірі 201,36 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 309,44 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77, 80, 81, 89, 128, 141, 223, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_2 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 16 636,29 грн, моральну шкоду у розмірі 500,00 грн, витрати на залучення експерта у розмірі 3 000,00 грн, а всього 20 136 (двадцять тисяч сто тридцять шість) грн 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 201 (двісті одна) грн 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 309 (триста дев`ять) грн 44 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: Русанівський бульвар, 8, Київ, .

Дата складення повного тексту судового рішення 10 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Алексєєв