Справа № 279/3751/21
Провадження № 2/279/1546/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Райвахівської Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3751/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати недійсним кредитний договір укладений між Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та від імені ОСОБА_1 №DNH4TP67190394 від 14.11.2006.

В обґрунтування вимог зазначив, що 14.11.2006 Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_1 був укладений договір №DNH4TP67190394 про надання кредитних коштів позивачу у розмірі 2961,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і кінцевим терміном погашення 15.05.2008 року. Зазначає, що ніякого кредитного договору не укладав і відповідно не брав на себе зобов`язання відповідати перед відповідачем по зобов`язанням, щодо повернення кредиту та процентів за користування ним. Будь-яких інших документів щодо отримання кредиту в відповідача також не підписував. З посиланням на викладене, просить суд визнати недійсним кредитний договір №DNH4TP67190394 від 14.11.2006 року з підстав, передбачених ст.203, ст.215 ЦК України, вказуючи, що кредитний договір суперечить актам цивільного законодавства та стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу 29528 грн..

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог та відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Позивач заявив позов до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", за яким просив визнати недійсним кредитний договір №DNH4TP67190394 від 14.11.2006, як такий, що вчинений всупереч закону.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та правочини.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 вищезазначеної статті Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом (оспорюваний правочин).

Частини 1-3,5,6 статті 203 Цивільного кодексу встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його маральним засадам; особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, не вчиняється батьками (усиновлювачими), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей.

Позивач зазначає, що підставою для визнання Кредитного договору недійсним є те, що він ОСОБА_1 не підписував його.

Згідно листа-повідомлення Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Національної поліції України №13627/2082018 від 18.08.2018 року на ім`я позивача зазначено, що проведеною перевіркою (за заявою №7750 ЖЕО від 23.07.2018) встановлено, що між Позивачем та ПрАТ КБ "ПриватБанк" згідно ст.205 ЦК України було укладено письмовий договір кредитування №DNH4TP67190394 від 14.11.2006.

У відповіді представника відповідача від 17.05.2021 №20.1.0.0.0/7 - 210514/4723 на лист-звернення №32/21 від 11.05.2021 зазначено, що якщо позивач не укладав кредитний договір №DNH4TP67190394 від 14.11.2006 і не згоден з його умовами, що позивачу рекомендовано звернутись до правоохоронних органів із заявою про факт укладання кредитного договору на ім`я Клієнта у результаті шахрайських дій третіх осіб.

Враховуючи наведене, посилання позивача на те, що він не підписував кредитного договору судом до уваги не приймаються, як такі, що не доведені належними доказами.

Суд не приймає до уваги позицію сторони позивача, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується. Інших доказів на обґрунтування вимог щодо визнання недійсним кредитного договору укладеного між ПрАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , позивачем не надано, як не надано і самого договору, жодного доказу недійсності кредитного договору позивачем та представником не подано.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 1 статі 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підстави позовних вимог, зокрема, передбачених ст.203, ст.215 ЦК України, вказуючи, що кредитний договір суперечить актам цивільного законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Щодо застосування судом строку позовної давності на вимогу представника відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Отже, перш ніж застосувати позовну давність суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача , за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно роз`яснень, даних в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи із норм матеріального права, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, відповідно пропуск позивачем строку позовної давності, як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, - судом не застосовується.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначаєтьсяст. 137 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити та позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд відносить судові витрати в частині судового збору за рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП, НОМЕР_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом