справа № 197/812/21
провадження № 2-к/197/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідова О.В., розглянувши в приміщенні суду в смт. Широке матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся з клопотанням про визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини.

Вивчивши вказане клопотання та додані до нього матеріали приходжу до висновку про те, що клопотання подано без додержання вимог, викладених у ч.2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року та ч. 3 статті 466 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Нормами ст.462 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Між Російською Федерацією та Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року (далі - Конвенція).

Відповідно до ч.1 ст. 53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (ст.464 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п.б ч.2 ст. 53 Конвенції до клопотання додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України. У разі якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені ст.466 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Аналогічна норма міститься в п.б ч.2 ст. 53 Конвенції.

До клопотання додані копії конвертів про направлення в травні та червні 2021 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 невідомих документів з Дзержинського міського суду зі штампами про повернення цих конвертів до суду "за закінченням терміну зберігання".

Судом направлявся запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи та отримана відповідь Широківської селищної ради ЕП -812/21 від 10.09.2021, згідно з якою ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказаний громадянин за даною адресою не проживає, будинок знаходиться в зруйнованому стані.

При цьому твердження заявника, що "документом, що підтверджує факт належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце судових засідань є Рішення від 18.06.2021 по справі № 2-2426/2021 та інші докази долучені до даної заяви" не відповідають положенням ч.2 ст. 53 Конвенції, де п. а) передбачено, що до клопотання додається рішення або його засвідчена копія, а п . б) передбачено, що до клопотання додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена. Аналогічні норми передбачені п.1, п.3 ч.3 ст. 466 ЦПК України.

Додані до клопотання копії конвертів про направлення в травні та червні 2021 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 невідомих документів з Дзержинського міського суду і повернення цих конвертів до суду "за закінченням терміну зберігання" не є документом, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, при цьому не додано доказів, які саме документи направлялись ОСОБА_2 , і підтвердження, що було зареєстровано місце його перебування за адресою, зазначеною на конвертах: АДРЕСА_1 , а за зареєстрованим місцем проживання в Україні відповідач ОСОБА_2 взагалі не повідомлявся.

Згідно з ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

При таких обставинах клопотання ОСОБА_1 визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини не може бути прийнято до провадження та розглянуто у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим воно підлягає залишенню без розгляду та поверненню клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 465-466 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Дзержинського міського суду Нижньгородської області Російської Федерації від 18 червня 2021 року про визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що після усунення обставин, які зумовили повернення заяви, він може звернутись до суду повторно.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня підписання ухвали .

Суддя О.В.Леонідова