Єдиний унікальний номер справи 756/2344/17
Провадження №22-ц/824/7310/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України про відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України про відшкодування збитків та моральної шкоди. В позові просили суд стягнути з відповідачів на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 45 882,00 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 6 000 грн. та судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони мешкають у квартирі АДРЕСА_1 . 12 червня 2015 року з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкають в квартирі АДРЕСА_3 цього ж будинку відбулось залиття квартири позивачів, внаслідок чого останнім було заподіяно збитків на суму 45882,00 грн. З метою визначення розміру шкоди, спричиненої позивачам залиттям квартири, в якій вони мешкають, було проведено будівельно-технічну експертизу вартістю 6 000,00 грн. Окрім того, внаслідок залиття їх квартири винними та неправомірними діями відповідачів було завдано моральну шкоду, розмір якої становить 5000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 збитки у сумі 45882, 00 грн., стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 витрати на проведення будівельно-технічного дослідження у сумі 6000, 00 грн. та компенсацію моральної шкоди у сумі 1000, 00 грн.; стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди у сумі 1000, 00 грн.; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 151, 56 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3990, 33 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 151, 56 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3990, 33 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 151, 56 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1607, 98 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 151, 56 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1607, 98 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі просять скасувати зазначене рішення, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року оскаржується повністю, проте, апеляційну скаргу позивачі обґрунтовують лише неналежністю висновку будівельно-технічної експертизи №114 від 27.12.2016 року, завищеним розрахунком вартості відновлюваного ремонту та невідповідністю акту про залиття квартири від 15.06.2016 року Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що висновком будівельно-технічної експертизи №114 від 27.12.2016 року, який було долучено позивачем до апеляційної скарги, не встановлено причин виникнення тріщини в корпусі лічильника холодного водопостачання, встановленого в туалетній кімнаті квартири ОСОБА_2 , на вирішення експертного будівельно-технічного дослідження вказане питання не ставилось, розрахунки вартості відновлюваного ремонту значно завищені. Вказують, що експертизою не виявлено зовнішніх пошкоджень зазначеного лічильника холодного водопостачання від несанкціонованого втручання, при цьому, вказаний лічильник самовільно відповідачами не встановлювався, а навпаки був замінений напередодні залиття працівником обслуговуючої організації (третьої особи), а тому вина відповідачів в заподіяння позивачам шкоди відсутня. Зазначають, що позивачами не доведено жодних фактичних обставин, які б могли свідчити про наявність у відповідачів вини, і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та заявленими позивачами наслідками. Також відповідачі в апеляційній скарзі зазначають про те, що складений комісією акт про залиття квартири від 15.06.2015 року судом першої інстанції належним чином не досліджений.

30 квітня 2021 року до Київського апеляційного суду від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони не погоджуючись із доводами викладеними в апеляційній скарзі, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 04 лютого 2002 року ОСОБА_5 з сім`єю: син ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4 видано ордер на серії Б № 37 на вселення у квартиру АДРЕСА_1 . У цьому житлі було зареєстровано місце проживання наймача ОСОБА_5 та членів його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті у квартирі АДРЕСА_1 залишились мешкати ОСОБА_3 й ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 . Частки співвласників у праві власності на цей об`єкт нерухомості є рівними. Квартира відповідачів розташована поверхом вище над квартирою позивачів. 12 червня 2015 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 . Факт залиття квартири було зафіксовано актом від 15 червня 2015 року, складеним комісією ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату ВРУ. В акті зазначено, що залиття трапилось внаслідок тріщини корпусу квартирного лічильника обліку холодної води, встановленого у туалеті квартири АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із доведеності вини відповідачів у залитті квартири позивачів, доведеності душевних страждань, яких зазнали позивачі у зв`язку з пошкодженням квартири у результаті залиття та підтвердження належними доказами понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

З наявного у матеріалах справи акту від 15.06.2015 року вбачається, що залиття квартири трапилось внаслідок тріщини корпусу квартирного лічильника обліку холодного водопостачання, встановленого у туалеті квартири АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідачі зазначали про неналежність складеного акту від 15.06.2015 року. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт. У додатку № 4 до вказаних правил зазначено, хто має складати акти, та які саме відомості має містити акт про залиття квартири.

Дослідивши наданий позивачами акт від 15.06.2015 року, колегією суддів було встановлено, що вказаний акт складений належним суб`єктом у присутності мешканців квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , у ньому зазначені прізвища, ініціали та посади членів комісії, вказано причину залиття та завдана матеріальна шкода. В апеляційній скарзі відповідачами не було належним чином обґрунтовано причин невідповідності акту про залиття квартири від 15.06.2015 року зазначеним вище правилам. З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність акту від 15.06.2015 року вимогам, які встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до наданого позивачами висновку будівельно-технічного дослідження від 27.12.2016 року №114, складеного ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_1 , становить 45 882, 00 грн. В апеляційній скарзі відповідачі зазначають про те, що розрахунки вартості відновлюваного ремонту залитою квартири є завищеними, проте доказів на спростування зазначеного висновку та розміру збитків відповідачами суду надано не було.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В даному випадку відповідальність за цілісність лічильника, встановленого квартирі відповідачів, мають нести саме останні, оскільки відповідачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження відсутності їх вини у залитті квартири позивачів та спричиненя шкоди майну позивачів з вини інших осіб. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачів збитків, спричинених залиттям квартири, та коштів, витрачених на проведення будівельно-технічного дослідження.

Також, апеляційний суд вважає обґрунтованими підстави стягнення судом першої інстанції з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди та суми витрат на правову допомогу. Дане питання було належним чином досліджене судом першої інстанції, достатніх підстав для критичного відношення до висновків суду з цього приводу до апеляційного суду представлено не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько