Справа № 191/2878/21
Провадження № 2-з/191/54/21
У Х В А Л А

іменем України

14 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.,

за участю секретаря Лободи Т.О.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Наконечної Тетяни Миколаївни про забезпечення позову у цивільній справі №191/2878/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В :

14.09.2021 року від представника позивача адвоката Наконечної Т.М. надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі №191/2878/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1 366 636,42 грн. (один мільйон триста шістдесят шість тисяч шістсоттридцять шість гривень 42 коп.), що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих у відділеннях банків; накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ-САЗ модель 35071, 1996 року випуску, що був зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви представник позивача адвокат Наконечна Т.М. посилається на те, що 22.04.2020 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу № 22/04, згідно з умовами якого Продавець продає Товар на умовах надання Покупцю товарного кредиту з відстрочкою платежу (надалі Товар/Майно); а Покупець приймає Товар та зобов`язується сплачувати платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість, строк поставки, умови оплати та момент укладання Договору наведені в додатках до Договору. 22.04.2020 року позивач виконав належним чином та у повному обсязі умови договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 р., а саме: передав Товар Покупцю на загальну суму 10 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за умовами договору склало 270 860 грн. 00 коп. Відповідач, у свою чергу, прийняв Товар, що підтверджується додатком (акт приймання - передачі) № 3 до договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2021 року. Сторонами був підписаний додаток № 1 до договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 р., у якому викладені характеристики товару, що поставляється за договором, а саме: насіння соняшника (виробник Сингента Франс С.А.С.; країна походження: Франція; назва гібриду: СИ Арізона) 2019 року урожаю - 40 мішків вартістю 250 доларів США за кожний - загальна вартість 10 000 доларів США. 22 квітня 2020 р. сторонами було укладено додаток № 2 до договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 р., відповідно до якого, сторони погодили наступний графік оплати: дата оплати - до 10.06.2020 р.; сума, яка компенсує частину вартості майна -10 000 доларів США. У додатку №2 до договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 р. зазначено, що Товар продається на умовах надання Продавцем Покупцю товарного кредиту з відстрочкою платежу. Продавець надає Покупцю Товарний кредит з відстрочкою платежу зі сплатою відсотків. 22.04.2020 року позивач виконав належним чином та у повному обсязі умови договору купівлі-продажу № 22/04 від 22,04.2020 р. а саме: передав Товар Покупцю на загальну суму 10 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за умовами договору склало 270 860 грн. 00 коп., а відповідач, у свою чергу, прийняв Товар. Наведене підтверджується підписаними Сторонами актом приймання - передачі, що є додатком № 3 до договору купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 року, накладною № 5/1 від 22.04.2020 р. та товарно-транспортною накладною № 5 від тієї ж дати. Однак, Відповідач свої зобов`язання по оплаті не виконав, у зв`язку із чим у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем за договором купівлі-продажу № 22/04 від 22.04.2020 р. у загальному розмірі 1 366 636,42 грн. (один мільйон триста шістдесят шість тисяч шістсот тридцять шість гривень 42 коп.), яка складається з: 270 860,00 грн. - суми боргу по основному зобов`язанню за Договором; 34 041,54 грн. - нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором за період з 11.06.2020 року по 10.06.2021 року; 2 849,21 грн. - 35 % річних, нарахованих з першого по одинадцятий календарний день з моменту настання строку, коли поставлений Товар мав бути оплачений; 1 033 256,89 грн. - 365 % річних, нарахованих за період з 22.06.2020 року по 08.07.2021 року; 25 628,78 грн. - інфляційних витрат за період з 11.06.2020 року по 08.07.2021 року. У зв`язку з існування вказаної заборгованості та відмовою відповідача від виконання своїх зобов`язань 06.09.2021 року позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

З метою недопущення ускладнення та унеможливлений виконання рішення суду, вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, вважає, що зазначений спосіб забезпечення позову є адекватним, ефективним та співмірним заходом забезпечення поданого позову.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали, які позивач надав до заяви про забезпечення позову, матеріали позовної заяви №191/2878/21, встановив наступне.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як зазначено в Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права, яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст.2 ЦПК України.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суддя враховує також практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у Справі (заява N 60750/00) " Шмалько проти України" від 20.07.2004 року. Так, згідно п. 43 вказаного рішення: « Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на

доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень… Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору по даній цивільній справі є стягнення суми боргу за договором купівлі-продажу від 22.04.2020 року.

Сума боргу відповідача перед позивачем, відповідно до позовних вимог складає 1 366 636, 42 грн.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль марки ГАЗ-САЗ модель 35071 1996 року випуску.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі невжиття заходів до забезпечення позову він не зможе реально захистити свої порушені права та отримати реальне задоволення своїх вимог в повному обсязі.

Наданими позивачем документами підтверджується те, що між сторонами існує реальний спір, який має вирішуватись в суді; вимоги позивача можуть бути забезпечені за рахунок майна, яке дійсно належить ОСОБА_2 і зареєстровано за ним на праві власності, або грошових коштів, які належать ОСОБА_2 та знаходяться у його повному та безперешкодному володінні на розрахункових рахунках. Крім того, суддя вважає, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірними вимогам, які будуть заявлені в позовній заяві на суму 1 366 636, 42 грн.

Суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Щодо зустрічного забезпечення, то це питання врегульовано ст.154 ЦПК України.

Статтею 154 ЦПК України встановлено поняття та випадки застосування зустрічного забезпечення. Так, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Дослідивши матеріали, які додані заявником до заяви про забезпечення позову, суддя вважає, що заявник має зареєстроване місце проживання на території України, що підтверджується копією паспорта.

Отже, в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового зустрічного забезпечення, передбаченого ч.3 ст. 154 ЦПК України, а наявність майна у позивача свідчить про можливість відшкодування збитків відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача адвоката Наконечної Тетяни Миколаївни про забезпечення позову у цивільній справі №191/2878/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, в межах заявлених позовних вимог в

розмірі 1 366 636,42 грн. (один мільйон триста шістдесят шість тисяч шістсот

тридцять шість гривень 42 коп.), що належать ОСОБА_2

(РНОКПП НОМЕР_1 ), та знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих у

відділеннях банків;

Накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ-САЗ модель 35071, 1996 року

випуску, що був зареєстрований за ОСОБА_2

(РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали для відома направити сторонам по справі, Синельниківському відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко