Справа № 2/593/261/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Звіришин С.П.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася в Бережанський районний суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В поданій заяві позивачка вказала, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Подружнє життя у них не склалося, тому 11 червня 2012 року рішенням Бережанського районного суду шлюб між ними було розірвано. Фактично з часу народження дитини відповідач ОСОБА_3 уникав виконання батьківських обов`язків та після розірвання шлюбу він не заперечував, щоб дитина залишилась проживати із нею. А так як відповідач з 2012 року не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не спілкується з ним взагалі та не цікавиться його життям, не відвідував його ні вдома, ні в навчальному закладі, матеріальної допомоги на утримання не надав, тому вона звернулася до суду із заявою, у якій просила позбавити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у поданій ними заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у поданій заяві вказав, що позовні вимоги визнає, погоджується з тим, щоб його було позбавлено батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 . До вказаної заяви відповідачем ОСОБА_3 також долучено нотаріально засвідчену заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Нараївської сільської ради Звіришин С.П. вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовлити, оскільки відповідач, ведучи аморальний спосіб життя, жодного разу не цікавився життям та вихованням свого сина та, подавши суду письмову заяву, сам не заперечує проти задоволення вказаного позову.

Суд, заслухавши усні пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги подану відповідачем заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11 вересня 2005 року по 11 червня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Вищевказаний факт підтверджується долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Нараївською сільською радою 9 квітня 2012 року та рішенням Бережанського районного суду від 11 червня № 2-328/12 про розірвання шлюбу.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не цікавиться життям сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підтримує з сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів, дитина не знає відповідача як батька.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Вищевказані факти відповідач визнав, про що свідчить подана ним суду заява про визнання позову.

Крім зазначеного, відповідач також погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 про що надав нотаріально засвідчену заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим суд враховує відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином тривалий час та свідоме нехтування ним виконання своїх батьківських обов`язків.

За вказаних обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 є підставними та підлягають до задоволення.

Що стосується стягнення судового збору, то суд вважає наступне.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

І хоч при розгляді судом даної справи відповідач позов визнав, однак суд, враховуючи той факт, що позивачка, будучи інвалідом 2 групи при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а тому вказана норма до неї не застосовується. Суд, враховуючи зазначене та застосовуючи положення ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 ЗУ " Про судовий збір" вважає необхідним стягнути з відповідача в рахунок держави судовий збір не 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908грн., а лише 50 відсотків вказаної суми, а саме - 454 гривні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4,13, 76, 82, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 454 ( чотириста п"ятдесят чотири) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 13 вересня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.