ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7925/21 Справа № 199/8296/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинення дій та закриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинення дій та закриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконанні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової А.М. перебуває виконавче провадження з виконання судового рішення: до виконання пред`явлений виконавчий лист №2-1588/2001, виданий Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 09.08.2019 р. (дублікат) про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 19.11.09 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане виконавче провадження №17268977 було закрито у зв`язку з досягненням дитиною повноліття через 10 місяців після її 18-річчя: 21.12.2017 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з нарахованою заборгованістю за період з 19.11.2001 р. по 12.02.2017 р. у розмірі 101 362,35 грн. Позивач заперечує проти вказаної заборгованості за аліментами повністю, та не погоджується із її перерахунком державним виконавцем (станом на листопада 2020 р. розмір заборгованості визначений в іншій сумі - 56 428,85 грн.), припускаючи, що позивач намагається вдруге отримати сплачені позивачем аліменти.

У зв`язку з викладеним просив суд, зобов`язати відповідача зарахувати до сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму в розмірі 29 800,00 грн., за період з 01.04.2012 р. по 31.01.2015 р., та з 2018 р. по 2019 р., та закрити (закінчити) виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинення дій та закриття виконавчого провадження, відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником аліментів: до виконання стягувачем пред`явлений виконавчий лист №2-1588/2001, виданий Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 09.08.2019 р. (дублікат) про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 19.11.09 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Дублікат виконавчого листа був виданий на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2019 р. (а.с. 11), що підтверджується відповідною ухвалою суду.

Відповідно до повідомлення державного виконавця про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с. 12), станом на 16.01.2020 р. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 101 362,35 грн.

Постановою державного виконавця від 16.01.2020 р. арештовано майно боржника у ВП №60187911 (а.с. 13), яке відкрито на підставі оригіналу виконавчого документа виконавчого листа №2-1588/01 від 30.11.2001 р.) (а.с. 52-53).

За заявою боржника розмір заборгованості був перерахований, та відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця становить 56 428,85 грн. (а.с. 43 - 46).

Витрати позивача підтверджу.ться історією по картковому рахунку (а.с. 16-27), а також випискою за рахунком з АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 29-36). Відомості з ПФУ про застраховану особу (позивача) підтверджені формою ОК-5 (а.с. 37-40).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що історія по картковому рахунку (а.с. 16-27), а також роздруківка з АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 29-36), не містять даних, на підставі яких суд би мав змогу встановити наявність факту сплати позивачем аліментних платежів на користь стягувача: на підставі наданих доказів не є можливим встановити, що вказані грошові перекази є саме присудженими аліментами на утримання дитини, у зв`язку з чим зазначене не може бути враховано державним виконавцем при обчисленні розміру заборгованості. Крім того, довідки з ПФУ (а.с. 37-40) були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості, за яким сума заборгованості позивача була зменшена.

Також суд слушно зазначив, що винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є компетенцією державного виконавця, а не суду, та якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи, вони мають право звернутися до суду із скаргою (ст. 447 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачем з 2012 по 2015 рік була проплачена на картку дитини сума у розмірі 23 600,00 грн., а також з 2018 року по 2019 рік 6 200 грн., а також інші суми готівкою при особистих зустрічах в якості аліментів, є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належним чином, що вказані грошові перекази є саме присудженими аліментами на утримання дитини.

Згідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко