КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/4054/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Декант» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

25 листопада 2020 року ТОВ «Декант» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 19 910,12 грн та судові витрати у розмірі 22 102,00 грн, що складаються з: витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн та витрат на судовий збір - 2 102,00 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в серпні 2017 року між ТОВ «Декант» та ОСОБА_1 була усна домовленість про те, що останній здійснюватиме управління товарами та матеріальними цінностями позивача.

На виконання вказаної усної домовленості позивач видав довіреність, якою уповноважив відповідача здійснювати від імені ТОВ «Декант» прийом та передачу товарів, послуг та робіт, а також здійснювати платежі за договорами з контрагентами позивача.

При здійсненні незалежного аудиту, позивачем було виявлено транзакцію, яка не була підтверджена жодним договором.

За цією транзакцією із документів, які встановлюють взаємовідносини позивача з постачальником ТОВ «Завод Стеко», була наявна лише одна видаткова накладна, відповідно до якої відповідач прийняв від ТОВ «Завод Стеко» товар, зокрема, вікна, загальною вартістю 19 910,12 грн на підставі довіреності, яка видана ТОВ «Декант».

Оплата вказаного товару була здійснена з рахунку позивача.

Позивачем встановлено, що вказаний товар не був у подальшому реалізований третім особам, а привласнений відповідачем в особистих цілях - він встановив отримані від ТОВ «Завод Стеко» вікна в своєму будинку.

Таким чином, внаслідок вчинення відповідачем правочину з ТОВ «Завод Стеко» у своїх інтересах, позивачеві була завдана матеріальна шкода.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року в задоволенні позову ТОВ «Декант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено повністю.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що 01 та 02 листопада 2017 року з рахунку ТОВ «Декант» на рахунок ТОВ «Завод Стеко» було здійснено перерахунок коштів, загальною сумою 19 910,12 грн, що підтверджується копіями квитанцій №№176 та 178.

Як вбачається з копії видаткової накладної № 557764 від 22 листопада 2017 року ТОВ «Декант» прийняв від ТОВ «Завод Стеко» товар, а саме вікна у кількості 7 штук, загальною вартістю 19 910,12 грн.

20 листопада 2020 року ТОВ «Декант» направлено на адресу ОСОБА_1 претензію № 19/11 з вимогою здійснити оплату товару, вартістю якого становить 19 910,12 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що в ході розгляду справи позивачем не доведено та судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 19 910 грн 12 коп, оскільки винної поведінки останнього, а відповідно і причинно-наслідкового зв`язку між його діями та оплатою ТОВ «Декант» рахунку ТОВ «Завод Стеко» не встановлено. Не встановлено судом і будь-яких зобов`язань, які б існували між сторонами, та були підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, позивач всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не довів позовні вимоги, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд першої інстанції не вбачає.

Окрім цього, додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року стягнуто з ТОВ «Декант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 850,00 грн.

На обґрунтування ухваленого додаткового рішення, місцевий суд зазначив, що 29 квітня 2021 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у позові ТОВ «Декант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено повністю.

04 травня 2021 року представником відповідача подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

В обґрунтування вказаної заяви її ініціатор подав детальний розрахунок понесених витрат на професійну допомогу та вказав на те, що відповідно до п. 53 додаткової постанови Великої палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, має застосовуватись і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Представником відповідача було надано суду: копію договору № 6 від 04.04.2021 року про надання правової допомоги, копію рахунку № 2 від 18.02.2021 року, копію акту надання послуг № 2 від 18.02.2021 року, роздруківку меморіального ордеру № 2PL20184 від 18.02.2021 року, копію рахунку № 5 від 15.03.2021 року, копію акту надання послуг № 3 від 15.03.2021 року, роздруківку меморіального ордеру № 2PL650275 від 15.03.2021 року, копію рахунку № 10 від 30.04.2021 року, копію акту надання послуг № 4 від 30.04.2021 року, роздруківку меморіального ордеру № 2PL245911 від 30.04.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вказаної заяви та ухвалення додаткового рішення у частині стягнення судових витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо їх розподілу.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ТОВ «Декант» подало апеляційну скаргу посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при їх ухваленні, неврахування правових висновків Європейського суду з прав людини.

Просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відмовити в задоволенні зави ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Декант» залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Декант» є юридичною особою, засновниками якої являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у розділі щодо відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, зазначено, що такою уповноваженою особою є Суткова Тетяна Миколаївна 25.07.2017 - керівник ( а.с. 6, 84 ).

Відповідно до копії платіжного доручення № 176 від 01 листопада 2017 року, ТОВ «ДЕКАНТ» сплатило на користь ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» 14 000,00 грн, призначення платежу - оплата за вікна згідно рахунку № 557764 від 25 жовтня 2017 року, при цьому, від ТОВ «ДЕКАНТ» розписалася ОСОБА_5 ( а.с. 8 ).

Відповідно до копії платіжного доручення № 178 від 02 листопада 2017 року, ТОВ «ДЕКАНТ» сплатило на користь ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» 5 910,12 грн, призначення платежу - оплата за вікна згідно рахунку № 557764 від 25.10.2017, від ТОВ «ДЕКАНТ» розписалася ОСОБА_5 ( а.с. 9 ).

Відповідно до копії накладної № 557764 від 22 листопада 2017, ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» передав, а ТОВ «ДЕКАНТ» отримав товар на суму 19 910,12 грн, при цьому, від ТОВ «ДЕКАНТ» є підпис, але не зазначено особу, що підписала цей документ ( а.с. 7 ).

Крім того, ТОВ «ДЕКАНТ» направило ОСОБА_1 претензію № 19/11 від 19 листопада 2020 року, з вимогою оплатити вартість товару - вікон в кількості 7 штук, вартість якого становить 19 910,12 грн ( а.с. 13-14, 15 ).

На вказану претензію, представник ОСОБА_1 адвокат Проконова К.В. надала відповідь на претензію від 08 грудня 2020 року, де зазначила, що окремі зазначені в претензії обставини для ОСОБА_1 новина, тому попросила надати копії документів про право на представництва ОСОБА_1 інтересів ТОВ «ДЕКАНТ» та інших документів ( а.с. 53-54 ).

Листом від 01 березня 2021 року № 01-03, ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» надало інформацію про те, що 25 жовтня 2017 року ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» отримало замовлення від ТОВ «ДЕКАНТ» в особі Віктора № 557764 від 25 жовтня 2017 року на поставку вікон у кількості 7 штук, адреса доставки вікон: АДРЕСА_1 ( а.с. 80-81 ).

Також, в матеріалах справи знаходиться копія доручення ТОВ «ДЕКАНТ» від 25 жовтня 2017 року № 25/10/17, відповідно до якого, ТОВ «ДЕКАНТ» в особі директора Суткової Т.М., доручив ОСОБА_1 замовити вікна у ТОВ «ЗАВОД СТЕКО», а також вжити заходи для подальшого отримання замовлених вікон ( а.с. 83 ).

Відтак встановлено, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача збитків у загальному розмірі 19 910,12 грн.

Правовою підставою позову позивач зазначає ст.ст. 2, 611, 1166 ЦК України ( а.с. 2-4 ).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову, зазначає, що не мав та не має відносин та домовленостей з ТОВ «ДЕКАНТ», про довіреності, угоди на представництво ТОВ «ДЕКАНТ» відповідачу не відомо, ним не укладались.

Згода на представництво ним не надавалась. Зокрема, відповідач не здійснював представництво інтересів ТОВ «ДЕКАНТ» у взаємовідносинах з ТОВ «ЗАВОД СТЕКО», прийом товару як представник ТОВ «ДЕКАНТ» не здійснював ( а.с. 32-34 ).

Також, судом встановлено, що між ТОВ «ДЕКАНТ» та ОСОБА_1 відсутні будь-які правовідносини, зокрема, трудовий договір між сторонами не укладався, крім того, між сторонами відсутні будь-які зобов`язання.

Крім того, судом встановлено, що 07 травня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача адвоката Лихолід Р.В., надійшла заява від 04 травня 2021 року про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 850,00 грн ( а.с. 119-120 ).

З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським об`єднанням "КОНФЛІКТ ЛОЕРС» ( виконавець ) та ОСОБА_1 ( клієнт ) укладено договір № 6 про надання правової допомоги від 04 лютого 2021 року ( а.с. 121, 122-126 ).

Відповідно до п. 1.1. цього договору, виконавець зобов`язується надати правову допомогу клієнту виключно в межах наданого клієнтом доручення, а клієнт зобов`язується сплатити супутні витрати та винагороду ( гонорар ) за правову допомогу на умовах та в порядку, передбаченому цим договором.

Крім того, представником відповідача було надано суду: копію рахунку на оплату № 2 від 18.02.2021 року на 10 200,00 грн ( а.с. 127 ), копію акту надання послуг № 2 від 18.02.2021 року про те, що виконавцем за договором виконані правові послуги на суму 10 200,00 грн ( а.с. 128 ), роздруківку меморіального ордеру № 2PL120184 від 18.02.2021 року на 10 200,00 грн ( а.с. 129 ), копію рахунку на оплату № 5 від 15.03.2021 року на 3 950,00 грн ( а.с. 130 ), копію акту надання послуг № 3 від 15.03.2021 року на 3 950,00 грн ( а.с. 131 ), роздруківку меморіального ордеру № 2PL650275 від 15.03.2021 року на 3 950,00 грн ( а.с. 132 ), копію рахунку на оплату № 10 від 30.04.2021 року на 1 700,00 грн ( а.с. 133 ), копію акту надання послуг № 4 від 30.04.2021 року на 1 700,00 грн ( а.с. 134 ), роздруківку меморіального ордеру № 2PL245911 від 30.04.2021 року на 1 700,00 грн ( а.с. 135 ).

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року стягнуто з ТОВ «Декант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 850,00 грн ( а.с. 142-144 ).

При вирішенні зазначеного спору між сторонами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо ). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати ( окрім договору про надання правничої допомоги ) детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом ( для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті ) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом ( професійна правнича допомога ) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо ); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо ); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт ( акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін. ); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підставі наведеного, та на переконання апеляційного суду, місцевий суд правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 19 910,12 грн, оскільки не встановлено його винної поведінки, а відповідно і причинно-наслідкового зв`язку між його діями та оплатою ТОВ «ДЕКАНТ» рахунку ТОВ «ЗАВОД СТЕКО».

Оскільки судом не встановлено будь-яких зобов`язань відповідача, які б існували перед позивачем, та були підставою для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з точки зору апеляційного суду, обґрунтовано залишив заявлені позовні вимоги без задоволення.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, про обґрунтованість стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 850,00 грн з огляду на наявність правових підстав для цього.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2, ч. 3 ст. 96, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 237, ч.ч. 1, 3 ст. 238, ч.ч. 1,3 ст. 244, ч. 4 ст. 250, ч. 2 ст. 530, ст. 611, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 137, 141, 263 ЦПК України, а також неврахування зазначених ним правових висновків Європейського суду з прав людини, при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції, а тому - не є правовою підставою для зміни чи скасування ухваленого по справі рішення.

Інші доводи апеляції, зокрема, про те, що відповідачем отримано пропозицію придбати вікна, на що він погодився, отримання вікон відповідачем в кінці 2017 року, нездійснення відповідачем оплати за вікна, зобов`язання ОСОБА_3 перед відповідачем є недоведеними та не стосуються предмету цього спору, відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦК України, учасник ( засновник ) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника ( засновника ), крім випадків, встановлених установчими документами та законом, зобов`язання ОСОБА_3 перед відповідачем не звільняє останнього від оплати товару позивачу, ТОВ «ЗАВОД СТЕКО» підтвердило факт того, що замовлення на поставку вікон надійшло від відповідача та було доставлено на адресу його проживання, позивачем була видана довіреність № 25/10/17 від 25.10.2017 на ім`я відповідача для представництва інтересів позивача у взаємовідносинах з ТОВ «ЗАВОД СТЕКО», отримання відповідачем письмової вимоги від позивача про оплату вікон у розмірі 19 910 грн, вимога про оплату вартості вікон на користь позивача відповідачем було повністю проігнорована, між позивачем та відповідачем не було укладено жодного договору, який би звільняв відповідача від оплати товару, в тому числі і договору дарування, фактично між позивачем та відповідачем виникли правовідносини купівлі-продажу, відповідно до яких позивач передав, а відповідач прийняв товар за вартістю 19 910 грн, з точки зору суду другої інстанції, правового значення, у цьому випадку, для задоволення заявлених апеляційних вимог не мають, а тому - не спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень по справі.

Відтак, викладені в апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Декант» залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Д.Р. Гаращенко

Л.П. Сушко