Ухвала

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 205/15/19

провадження № 61-13806ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Баценюк Наталія Миколаївна, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Євген Васильович про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними, визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування державної реєстрації, вселення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 04 червня 2018 року, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ОСОБА_1 з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002, укладений між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ОСОБА_1 06 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Луценко В. С. Харківського міського нотаріального округу Харківської області з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

визнати недійсним п. 22 договору іпотеки квартири від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку щодо початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 50 % від його вартості згідно з п. 33.4 договору;

застосувати наслідки недійсності договорів: про відступлення прав вимоги від 04 червня 2018 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ОСОБА_1 ; про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 06 червня 2018 року № ZXR019521.23882.002; про визнання частково недійсним договору іпотеки квартири від 08 лютого 2012 року № ZXR019521.23882.002 в частині недійсності п. 22;

скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 ;

зобов`язати державного реєстратора Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюка Є. В. внести відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_2 .

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 14 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, позов задовольнив частково. Скасував реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та вселив ОСОБА_2 в зазначену квартиру. В решті позову відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Баценюк Н. М., подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Також, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у квітні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 762 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання заяви про зміну предмету позову у даній справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги за сім немайнових вимог в даному випадку становить 9 867,20 грн (704,80 грн х 7 х 200 %).

Згідно з наданої квитанції від 12 серпня 2021 року № 0.0..1 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 4 610,40 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 5 256,80 грн (9 867,20 грн - 4 610,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 5 256,80 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Баценюк Наталія Миколаївна, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев