ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5504/21 Номер провадження 22-ц/814/1823/21Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленської О.О.,

представника позивача адвоката Якименка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Якименка В.В., на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У червні 2021 року ОСОБА_1 завернулась до Октябрського районного суду м. Полтави у порядку позовного провадження із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого прохала розірвати шлюб, зареєстрований між ними 26 грудня 2018 року Виконкомом Надержинщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося. На час укладення шлюбу та наразі її чоловік ОСОБА_2 відбуває покарання в державній установі виконання покарань. Спільних дітей не мають. Подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 засуджений і відбуває покарання в державній установі виконання покарань, а тому вимоги про розірвання шлюбу підлягають розгляду не у порядку позовного провадження, а в порядку окремого провадження відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

З даною ухвалою не погодилася позивач ОСОБА_1 та оскаржила ухвалу в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Заявник вважає, що судом першої інстанції було допущено порушення процесуального права щодо застосування ч. 3 ст. 293, ч. 1 ст. 186 ЦПК України, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Заявник вважає, що ч. 3 ст. 293 ЦПК України передбачає можливість розірвання шлюбу у порядку окремого провадження тільки за наявності у подружжя дітей. Суд не врахував, що подружжя спільних дітей не має.

Разом із тим, відмовляючи у відкритті провадження, в мотивувальній частині ухвали суд першої інстанції не зазначив підстав, передбачених ст. 186 ЦПК України, перелік яких є вичерпним.

При цьому зазначав, що жодна із підстав відмови у відкритті провадження, визначених статтею 186 ЦПК України, не може бути застосована у даному випадку, у тому числі і передбачена пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України («заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства»), оскільки поняття «судочинство» не є тотожним поняттю «порядок здійснення судочинства». Позовне провадження та окреме провадження є окремими порядками, у яких здійснюється цивільне судочинство.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи 10.06.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з долученою до позовної заяви довідки Державної установи «Крюківська виправна колонія (№29)» № 15/05/52/2021 від 06.01.2021 судом першої інстанції було установлено, що відповідач ОСОБА_2 із 14.04.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Крюковська виправна колонія №29»; початок строку покарання 20.07.2015, кінець строку покарання 17.12.2022 (а.с. 9).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із тим, що відповідач на час пред`явлення позову є таким, що засуджений до позбавлення волі, вимоги про розірвання шлюбу можуть бути розглянуті тільки в порядку окремого провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, як звернулась позивачка.

Із вказаним висновком місцевого суду суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із сімейних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положення аналогічного змісту закріплені у частині 7 статті 19 ЦПК України.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження може бути розглянута справа за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Застосовуючи вказану норму процесуального права суд першої інстанції помилково виходив з того, що передбачена частиною 3 статті 293 ЦПК України можливість розгляду судом справ про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження унеможливлює (чи виключає) розгляд справи у порядку позовного провадження, у разі якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Щодо права одного з подружжя розірвати шлюб у судовому порядку

Порядок припинення шлюбу внаслідок його розірвання визначений статтями 105, 110 СК України.

Стаття 105 СК України передбачає випадки, за яких шлюб може бути розірвано за рішенням органу державної реєстрації актів цивільного стану або за рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу («Право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу»).

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Тобто, Сімейним кодексом України передбачено право на розірвання шлюбу у судовому порядку шляхом звернення до суду із позовом (тобто у порядку позовного провадження).

Разом із тим, положення частини 3 статті 293 ЦПК України надають право одному із подружжя звернутись до суду у порядку окремого провадження із вимогою про розірвання шлюбу за умови інший з подружжя засуджений до позбавлення волі. І розірвання шлюбу у вказаному порядку не залежить від наявності або відсутності у подружжя спільних дітей. В цій частині доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному трактуванні положень закону.

Таким чином, за умови якщо один з подружжя засуджений до позбавлення волі іншій з подружжя має право звернутись до суду про розірвання шлюбу як із позовною заявою в порядку позовного провадження, так із заявою в порядку окремого провадження.

Положення частини 3 статті 293 ЦПК України визначають можливість розгляду судом справ про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження, у разі якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про що свідчить застосована у нормі законодавцем конструкція «у порядку окремого провадження розглядаються також справи…», і не виключають можливості розгляду таких справ у порядку позовного провадження.

Статтею 186 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі.

Так, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами;

3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим;

5) є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Положення розділу ІV ЦПК України, що регулюють порядок розгляду справ в окремому провадженні, так само як і загальні норми цивільно-процесуального права (стаття 186 ЦК України) не передбачають підстав відмови у відкритті провадження у зв`язку із недотриманням порядку, передбаченого частиною 3 статті 293 ЦПК України.

Згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Основоположним елементом права на справедливий суд є право на доступ до правосуддя.

Реалізуючи гарантоване статтею 6 Європейської конвенції право на доступ до правосуддя, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух, тобто право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати законодавчим обмеженням.

В кожному конкретному випадку суд повинен перевірити, чи є такі обмеження законними, легітимними, тобто передбачені законом.

За відсутності законодавчо встановлених обмежень відмова у відкритті провадження у справі буде порушенням права на доступ до суду.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 375, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Якименка В.В. задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді

Т.О. Кривчун

О.В. Чумак