Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2021 р. Справа № 608/553/21

Номер провадження2/608/320/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Волинця С. А.,

представника відповідача адвоката Середзінської Т. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чортків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та за минулий час, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та за минулий час. В позовній заяві позивач вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2019 року, в якому народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться станом дитини з дня його народження попри те, що син має фізичні постпологові вади та потребує постійного лікування. Позивачка отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, на які утримує сина. Відповідач як актор знімається у серіалах та отримує щоденно 200 доларів США, однак, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини від отриманих доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти за минулий час, а саме за останній рік з 09.02.2020 по 08.03.2021 , тобто від дня народження дитини до дати звернення до суду, в розмірі ј частини від отриманих доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів підлягає індексації.

Представник відповідача адвокат Середзінська Т. Ф. подала відзив на позов, згідно з яким просить позов ОСОБА_1 задоволити частково, а саме: в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривень на місяць. В решті позовних вимог просить відмовити, оскільки, відповідач регулярно надав матеріальну допомогу дитині, цікавився її життям та здоров`ям, доглядав сина в лікарні після пологів, купував необхідні ліки, оплачував оренду житла в м. Києві. Позивачка сама ініціювала розлучення, була агресивною та конфліктною, не давала відповідачу можливості спілкуватися та бачитися з сином. Високий дохід відповідача жодними доказами позивачка не підтвердила, вважає, що такі її твердження є надуманими. Стосовно вимоги позивачки щодо стягнення аліментів за минулий час, представник відповідача зазначає, що в період з 09.02.2020 до 08.03.2021 сторони проживали однією сім`єю і ОСОБА_2 виконував свої обов`язки по утриманні родини в повному обсязі, зокрема, купував продукти харчування, одяг, ліки тощо. Позивачка не підтвердила факт звернення з вимогою до відповідача про виплату аліментів в період з 09.02.2020 до 08.03.2021. Тому дана вимога є безпідставною. Стосовно вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання вказала, що відповідач не отримує регулярного доходу, нерухомого майна не має та хворіє, що потребує періодичного лікування. А тому сплачувати аліменти на утримання дружини не має змоги.

В свою чергу представник позивача адвокат Волинець С. А. подав відповідь на відзив, згідно з яким не погоджується з доводами представника відповідача та просить позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Волинець С.А. позов підтримують, просять задоволити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача - адвокат Середзінська Т. Ф. в судовому засіданні позов визнала частково. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно, в задоволенні решти позову відмовити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2019 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19 жовтня 2019 року, актовий запис № 408.

В даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 05 березня 2020 року, актовий запис № 53.

Дитина проживає з матір`ю по АДРЕСА_1 , що стверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 634 від 06.02.2020 та 540/15-15 від 10.03.2021.

Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1803 Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після народження, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 поступив у лікарню з певним переліком патологій новонароджених. Факт важкої патології головного мозку підтверджено магнітно резонансною томографією голови від 25.02.2020, НСГ Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні від 28.05.2020, довідкою сімейного лікаря від 25.02.2021 №41.

Згідно довідки Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради № 122 від 24.02.2021, ОСОБА_1 отримує щомісячну допомогу при народженні 1-єї дитині в розмірі 860 гривень.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» для дітей віком до 6 років з 01 липня 2021 року встановлений мінімальний прожитковий мінімум у розмірі 2013,00 гривень на місяць.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1006,50 гривень).

Позивач в порушення вимог статті 81 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, а саме, що відповідач працевлаштований та має постійних дохід, зокрема, щоденно отримує 200 доларів США.

Згідно відомостей про роботу в трудовій книжці ОСОБА_2 вбачається, що 04.09.2015 він звільнений з посади актора ІІ категорії відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року ОСОБА_2 отримав дохід: 1 квартал 2020 року не отримав доходу, 2 квартал 2020 року 300 гривень, 3 квартал 1000 гривень та 6480 гривень, 4 квартал 2020 року 853,66 гривень.

З довідки про доходи № А-00061/21 від 19.04.2021 вбачається, що ОСОБА_2 виконує роботи (надає послуги) для ТОВ «Старлайт Продакшн» м. Київ та за січень березень 2021 року отримав дохід у розмірі 1718 гривень.

Згідно платіжного доручення № Р24АР24А404798211С74531 від 06.12.2020 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_5 2000 гривень.

Отже, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд не вбачає можливість сплати відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі 10 000 гривень.

Відхиляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, суд зазначає, що при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме: на 2000 гривень, що перевищує встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, однак, згідно вимог Сімейного кодексу України та стану здоров`я дитини зможе забезпечити виховання та утримання дитини на належному мінімальному рівні. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування дитини у порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання посилається одночасно на положення ст. 75 СК України «Право одного з подружжя на утримання» та ст. 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини». Дані положення регулюють різні за змістом інститути утримання одного з подружжя/дружини. Одночасно не можуть застосовуватись, оскільки, в них різний предмет доказування.

Зокрема, зі змісту ст. 75 СК України вбачається, що аліменти на утримання одного з подружжя призначаються лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (досягнення пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи); потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. (ВС/КЦС, справа № 161/16931/16-ц, від 11.10.18 року.) Вказаний висновок також вже викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про сукупність вищеперерахованих умов, передбачених ст. 75 Сімейного кодексу України.

В свою чергу, положення ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В даному випадку суттєвим для призначення аліментів на утримання дружини під час вагітності та у разі проживання з нею дитини є можливість чоловіка надавати їй матеріальну допомогу.

Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивачки, з якою проживає їх з відповідачем син, який не досяг трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, тобто має можливість надавати дружині матеріальну допомогу.

Так, відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини ним не надано. Відсутність офіційного працевлаштування відповідача не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати допомогу дружині. Зокрема, відповідачем не надано доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин як то стан здоров`я тощо.

Оскільки, малолітній син сторін проживає з позивачкою, ОСОБА_1 не має можливості працювати та додатково заробляти кошти на забезпечення свого матеріального стану та на утримання дитини, так як дитині на момент звернення до суду з позовом, виповнився тільки 1 рік, а тому відповідач має обов`язок сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку, так-як йому ніщо не перешкоджає працювати та заробляти на утримання сім`ї.

Суд критично оцінює додані відповідачем ОСОБА_2 докази про його захворювання, а саме: консультації лікаря гастроентеролога від 30.05.2018, 11.05.2021, оскільки, таке захворювання не перешкоджає можливості йому працювати.

ОСОБА_2 не надав доказів того, що його захворювання призвело до інвалідності чи неможливості працювати та надавати допомогу дружині до досягнення їхнім сином трьохрічного віку. Разом з тим, відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача, призведе до вкрай утрудненого життя позивачки, що не відповідатиме ст. 48 Конституції України, яка передбачає, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, які може сплачувати відповідач на користь позивачки на її утримання до досягнення сином трьох років, суд враховує, що відповідач є працездатним, інших дітей, непрацездатних дружини або батьків на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на дружину в розмірі 1/6 частини від отриманих доходів щомісячно, в силу свого працездатного віку та стану здоров`я.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались;особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо.Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що позивачкою з лютого 2020 року вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача - матеріали справи не містять.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час не підлягають до задоволення.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Судові витрати за надання правничої допомоги покласти на сторони в межах ними понесеними.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі ) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код НОМЕР_4 , аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від отриманих доходів щомісячно, починаючи з 18 березня 2021 року до досягнення дитиною трьох річного віку, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 на рахунок Державної судової адміністрації України на рахунок ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, Код отримувача (код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) - 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Судові витрати за надання правничої допомоги покласти на сторони, в межах ними понесеними.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 вересня 2021 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/553/21

Рішення набирає законної сили « » р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » р.

Секретар: