Справа № 640/9206/18
УХВАЛА

"27" серпня 2021 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича, стягувач: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача та видачу виконавчих листів, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява представника АТ «Альфа-Банк» - адвоката Стеценка М.В., стягувач: АТ «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 , в якій представник заявника просить:

- на підставі статті 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» замінити стягувача по справі № 640/9206/18 про стягнення грошових коштів за кредитним договором з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до АТ «Альфа-Банк» прав кредитора за кредитним договором укладеним між ПАТ Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ;

- видати виконавчий лист по справі №640/9206/18 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 10 вересня 2018 року Київським районним судом м.Харкова ухвалене рішення у цивільній справі за №640/9206/18 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 805/16/21-1/2424.

21.11.2019 рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», оформленим протоколом №1/2019, затверджено нову редакцію статуту «АльфаБанк». Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 статуту АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк», на підставі передавального акту та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», відповідно до якого до АТ «Альфа-Банк» було передано все майно, права і зобов`язання АТ «Укрсоцбанк», яке було створене, згідно з договором про створення Республіканського акціонерно-комерційного банку соціального розвитку від 14.09.1990 в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства на базі установ Житлосоцбанку СРСР 31.10.1990 з найменуванням Республіканський акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», який у подальшому змінював назву: на Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 20.06.1991 про виключення з найменування банку слова «Республіканський»); на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та про зміну найменування), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань АКБСР «Укрсоцбанк»; на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування товариства), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк». 26.11.2019 НБУ погодив статут АТ «Альфа-Банк». 28.11.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С. здійснив реєстраційну дію № 6055612 - державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, змін статутного або складеного капіталу та змін складу або інформації про засновників, якою зокрема провів державну реєстрацію статуту АТ «Альфа-Банк». 03.12.2019 до ЄДРЮОФОПГФ було внесено запис № 4002827 про припинення АТ «Укрсоцбанк». Враховуючи зазначене, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Представник АТ «Альфа-Банк» адвокат Стеценко М.В. у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. У змісті заяви про заміну стягувача, просив здійснити її розгляд заяви без його участі за наявними у справі матеріалами.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність нез`явившихся боржника та заявника, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 442 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали заяви та цивільної справи №640/9206/18, приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року у справі №640/9206/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №805/16/21-1/2424 в розмірі 6881,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США 2826,4977 грн.) становить 194 510,24 грн.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт того, що вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС, суду не надано.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно частини 1 статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини 5 статті 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документу на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі виконавчого документу, відповідно заява може бути подана до відкриття провадження виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до даних, які містяться у роздруківці з офіційного сайту Міністерства юстиції України, наданої заявником суду в обґрунтування своїх вимог, позивач у цивільній справі 640/9206/18 АТ «Укрсоцбанк» припинено за рішенням щодо реорганізації, інформація щодо номеру, дата такого рішення та ким воно прийнято, відсутня. При цьому міститься інформація про наявність правонаступника АТ «Укрсоцбанк»- АТ « Альфа-Банк».

Відповідно до приписів статті 55 ЦПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Таким чином, правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Розрізняють дві форми правонаступництва: універсальне та часткове (сингулярне). При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора.

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі ( стягувача, боржника) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Виходячи з положень статті 107 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2018 року у справі № 910/1879/17 звернув увагу, що судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

У частині 2 статті 107 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 910/23312/14).

Аналогічні дії зі складання передавального акту з огляду на зміст статті 107 Цивільного кодексу України підлягають вчиненню у разі реорганізації юридичної особи шляхом злиття, перетворення.

Під час реорганізації юридичної особи шляхом приєднання передання майна, прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника здійснюється на підставі передавального акта, в якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються. Разом з тим, момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 02.04.2019 року у справі № 922/2301/18).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення статті 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивної судового справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вимог цивільного процесуального кодексу України обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, подавши заяву про заміну стягувача по цивільній справі АТ «Альфа-Банк» повинен довести зазначені обставини, надавши суду докази, не лише відомості, які містяться у роздруківці з офіційного сайту Міністерства юстиції, а й докази факту настання правонаступництва у правовідносинах (передавальний акт, в якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються).

З огляду на зазначене, надані АТ «Альфа-Банк» докази не можуть вважаться достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України, оскільки у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про те, що у АТ «Альфа-Банк», як правонаступника АТ « Укрсоцбанк», виникло право на звернення до суду з заявою про заміну стягувача.

Суд, з урахуванням принципу диспозитивної цивільного судочинства, приходить до висновку, що у задоволені заяви про заміну стягувача та видачу виконавчих листів слід відмовити.

Керуючись статтями ст.12,13,18,76,77,78,80,81, 258-261, 431, 442 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича, стягувач: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача та видачу виконавчих листів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Суддя С.М. Лисиченко