Провадження № 22-ц/802/1108/21 Категорія: 32 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Здрилюк О. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ТзОВ «Кріс-Віт Україна» звернулося в суд із зазначеним позовом

Покликалось на ті обставини, що товариство 30 квітня 2010 року уклало із відповідачем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 2,4165 га., кадастровий номер :04:000:1399 для здійснення сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Договір було належним чином зареєстровано у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Також позивач вказував, що на початку 2016 року із запису у Державному реєстрі речових прав, на нерухоме майно та їх обтяжень, йому стало відомо про укладення між відповідачами ОСОБА_1 та ТзОВ «Україна-Баїв» 01 грудня 2015 року ще одного договору оренди цієї ж земельної ділянки. За його позовом, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року, зазначений повторний договір оренди земельної ділянки був визнаний недійсним та скасовано державну реєстрацію речового права оренди ТзОВ «Україна-Баїв» за цим договором.

Крім того, позивач зазначив, що у зв`язку із викладеними обставинами він був позбавлений можливості користуватися орендованою ним земельною ділянкою та здійснювати свою основну господарську діяльність, як наслідок за 2016-2017 роки він зазнав збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 14596 грн 98 коп., що підтверджується відповідним висновком судового експерта.

Враховуючи вищевикладене, ТзОВ «Кріс-Віт Україна» просило суд стягнути з відповідачів ТзОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 солідарно на свою користь 14596 грн 98 коп. завданих йому збитків та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТзОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 14596 грн 98 коп. Також з ТзОВ «Україна-Баїв» та ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кріс-Віт Україна» стягнуто в рахунок відшкодування судового збору по 1051 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач ТзОВ «Україна-Баїв» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив його скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що на момент укладення повторного договору оренди землі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відсутній відповідний запис про позивача як орендаря цієї земельної ділянки, у зв`язку із чим жодних перешкод на укладення нового договору не було. Також, на думку ТзОВ «Україна-Баїв», ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не встановив вину кожного з відповідачів, що є обов`язковою підставою для відшкодування шкоди упущеної вигоди, та визначив розмір відшкодування шкоди, зіславшись на неналежний доказ висновок експерта..

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, просив відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав частково.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що позивач був позбавлений можливості користуватися орендованою земельною ділянкою з вини відповідачів, які неправомірно уклали між собою новий договір оренди земельної ділянки, а тому з них у солідарному порядку підлягають стягненню збитки, у формі упущеної вигоди розмір якої підтверджується висновком судової-економічної експертизи.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Встановлено, що 30 квітня 2010 року в с. Одеради Луцького району Волинської області між позивачем ТзОВ «Кріс-Віт Україна» (орендарем) та відповідачем ОСОБА_1 (орендодавцем) був укладений договір оренди землі № 75, відповідно до умов якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове, платне користування строком на 10 років земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, площею 2,42 га., кадастровий номер :04:000:1399. Вказаний договір у встановленому порядку був зареєстрований 21 серпня 2010 року у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК», номер запису 68. Відповідно до пунктів 37-39, 42 та 43 цього договору дія договору припиняєть у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідація юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється достроково шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. За не виконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань та обов`язків, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати на судове провадження, якщо таке має місце. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних; доходи які орендар міг би реально отримати в разі неналежного виконання умов Договору; уразі дострокового розірванні Договору через порушення його умов Орендодавцем, останній має відшкодувати Орендарю комерційні збитки, які розраховуються на підставі бухгалтерського обліку/розміру родючості ґрунту. Орендар передає ділянку тільки після отримання відшкодування. (т.1 а.с.10-12).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року у цивільній справі №161/2206/16-ц, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року, визнано недійсним повторний договір оренди землі №1005, укладений 01 грудня 2015 року (щодо земельної ділянки площею 2,4165 га, кадастровий номер :04:000:1399, адреса с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл.), сторонами якого були ОСОБА_1 , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар, та скасовано державну реєстрацію цього договору (запис про речове право №12478315 від 10.12.2015) (т.1 а.с.14-44).

З тексту зазначеного рішення вбачається, що ОСОБА_1 повторно, не розірвавши попередній договір оренди землі, передала цю ж саму земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1399 в оренду ТзОВ «Україна-Баїв», що стало підставою для визнання недійсним повторного договору, адже земельна ділянка на цей час вже перебувала в оренді позивача ТзОВ «Кріс-Віт Україна».

З висновку судово-економічної експертизи від 09 жовтня 2020 року, який підготовлений судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І.Ю., слідує, що розмір збитків (упущеної вигоди) ТзОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017-2018 роки, заподіяних незаконною передачею орендованої товариством земельної ділянки площею 2,4165 га, кадастровий номер :04:000:1399, власником якої є ОСОБА_1 , ТзОВ «Україна-Баїв», становить 14596 грн 98 коп. (Т.1 а.с. 56-124).

За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам.

Згідно із пунктом 3 зазначеного Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з моменту укладенням між відповідачами ОСОБА_1 як орендодавцем і ТзОВ «Україна-Баїв» як орендарем нового договору оренди земельної ділянки та до моменту визнання його недійсним первинному орендарю - позивачу ТзОВ «Кріс-Віт Україна» було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди.

Згідно ст.. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Спільною вважається шкода, як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльність двох або більше осіб.

Причинний зв`язок між кожною дією і наслідком повинен бути прямим, а не опосередкованим.

Однак суд першої інстанції, визначаючи вину відповідачів орендодавця ОСОБА_1 та орендаря ТзОВ «Україна-Баїв», дійшов помилкового висновку про їх солідарну відповідальність за завдані позивачу укладенням нового договору оренди земельної ділянки збитки.

Так суд першої інстанції не врахував, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів у солідарному порядку лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи реєстрація права ТзОВ «Україна-Баїв» на користування спірною земельною ділянкою було проведено на підставі договору оренди землі №1003 від 02 грудня 2015 року укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та товариством. ОСОБА_1 порушуючи умови попереднього договору оренди землі укладеного з позивачем ТзОВ «Кріс-Віт Україна», не припинивши його дію, повторно уклала договір з новим орендарем ТзОВ «Україна-Баїв» на цю ж саму земельну ділянку, чим безпідставно позбавила права позивача на користування орендованою земельною ділянкою, тим самим завдала йому збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, за вище наведених обставин, висновок суду про солідарну відповідальність відповідачів ТзОВ «Україна-Баїв» та ОСОБА_1 перед позивачем за заподіяну шкоду, є неправильним, оскільки в даному випадку шкода заподіяна лише винними діями орендодавця спірної земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 , а тому підлягає відшкодування останньою.

Ураховуючи наведене та вимоги п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з допущенням невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» збитків у розмірі 14596 грн 98 коп..

Відповідно до вимог п. 12 ст. 141 ЦПК України стягнути з ТзОВ «Кріс-Віт Україна» на користь ТзОВ «Україна-Баїв» 3153 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 14596 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» 2102 (дві тисячі сто дві) грн в рахунок відшкодування судового збору за подання позовної заяви.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн в рахунок відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді