Справа № 581/537/21
Провадження № 2-з/581/4/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2021 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Сізова Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

16 вересня 2021 року адвокат Федорова О.М. в інтересах ОСОБА_1 в електронній формі звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 , зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що до Липоводолинського районного суду Сумської області Бетіним О.К. буде подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, витрачених на придбання будівельних матеріалів та виконання ремонтних робіт. Позовні вимоги будуть обґрунтовуватися такими обставинами.

Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 6 квітня 2017 року, який посвідчено нотаріально, було погоджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язуються в майбутньому у строк не пізніше 1 квітня 2020 року укласти і належним чином посвідчити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження наміру придбати квартиру та з метою забезпечення оформлення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 передав представнику ОСОБА_2 в якості гарантійного забезпечення 25030,43 доларів США, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами. Після укладення попереднього договору ОСОБА_1 розпочав ремонтні роботи у вказаній квартирі, оскільки з травня 2017 року почав проживати в ній.

У термін обумовлений попереднім договором, основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 травня 2021 року задоволено первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а також зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 566654 грн. 44 коп. боргу, вирішено питання судових витрат.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 , заселив у вказану квартиру інших людей. На прохання ОСОБА_1 повернути йому гроші, витрачені на ремонтні роботи та особисті речі, ОСОБА_2 відмовився та перестав виходити на зв`язок. При спробі потрапити до вказаної квартири з метою повернення своїх особистих речей і документів, було виявлення факт заміни замків.

Вказує, що ОСОБА_1 було витрачено 480000 грн. на придбання будівельних матеріалів та ремонтні роботи, які ОСОБА_2 відмовляється йому відшкодовувати.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється повернути кошти, витрачені ОСОБА_1 на придбання будівельних матеріалів та ремонтні роботи, у зв`язку з чим виникла потреба звернутися до суду для захисту своїх порушених прав, з метою забезпечення реальної можливості виконання рішення та недопущення відчуження майна, на яке можливо звернути стягнення при виконанні судового рішення, вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд дійшов таких висновків.

6 квітня 2017 року ОСОБА_2 , від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_3 (продавець), уклав з ОСОБА_1 (покупцем) нотаріально посвідчений попередній договір про укладення в майбутньому - в термін не пізніше 1 квітня 2020 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданої заявником інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 10 вересня 2021 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 100,4 кв. м. Право власності на квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано 21 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частина 1 статті 151 ЦПК України вказує, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що ним було витрачено 480000 грн. на придбання будівельних матеріалів та ремонтні роботи у квартирі, яка була предметом попереднього договору, та які ОСОБА_2 відмовляється йому відшкодовувати. Однак жодних доказів понесення ним таких витрат матеріали заяви про забезпечення позову не містять.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що заявником не підтверджено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаного виду забезпечення позову.

Заявник також посилається на ймовірну загрозу відчуження ОСОБА_2 вказаного нерухомого майна. Однак матеріали заяви про забезпечення позову не містять і таких доказів, із яких би вбачалися зазначені наміри власника нерухомості.

Таким чином, у зв`язку з тим, що заявник не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, тому відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. В. Сізов