Постанова

Іменем України

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 296/10940/20

провадження № 61-5427св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - 25 Гарнізонний будинок офіцерів,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 18 січня 2021 року в складі судді Анциборенко Н. М. та на постанову Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2021 року в складі колегії суддів Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до 25 Гарнізонного будинку офіцерів про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за виконання додаткового обсягу робіт.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в грудні 2009 року звертався з позовом до 25 Гарнізонного будинку офіцерів про визнання незаконним наказу № 95 від 20 листопада 2009 року про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у задоволенні якого рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 16 червня 2010 року відмовлено. Разом з тим, позивач уважає, що суд не досліджував наказ про його звільнення на предмет відповідності вимогам статті 147 КЗпП України, чим порушено його права.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив суд:

- скасувати наказ начальника 25 Гарнізонного будинку офіцерів №95 від 20 листопада 2009 року про звільнення;

- поновити його на роботі;

- стягнути з відповідача заробітну плату за додатково виконаний обсяг робіт з урахуванням по 50% посадового окладу начальника за кожну займану ним посаду/виконувану роботу, а саме: відповідального за охорону праці, електрогосподарство, позаштатного начальника протипожежної служби і виконуючого тимчасово обов`язки начальника 25 Гарнізонного будинку офіцерів під час відпустки протягом 1999-2009 років).

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 18 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження в справі з підстав, передбачених у пункті 2 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки є судове рішення у справі між тими ж сторонами про той самий предмет та з тих самих підстав.

Аргументи учасників справи

30 березня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просив їх скасувати, задовольнивши позовні вимоги по суті спору.

Посилався на те, що суди не встановили обставин систематичного невиконання позивачем службових обов`язків, а наказ про звільнення не оцінено судами на предмет його відповідності положенням статті 147 КЗпП України. Вказував, що резолютивні частини оскаржених судових рішень не містять висновків щодо розгляду позовних вимог по суті, що є порушенням норм процесуального права та підставою для їх скасування.

У червні 2021 року від 25 Гарнізонного будинку офіцерів до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до 25 Гарнізонного будинку офіцерів про той самий предмет та з тих самих підстав, у задоволенні якого судом було відмовлено. В подальшому позивач 23 рази звертався до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ та до Верховного Суду України з заявами/скаргами, у відкритті касаційного провадження за якими було відмовлено. За таких обставин уважає, що суди зробили правильний висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в справі, що переглядається.

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заперечення на відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що відзив не спростовує доводи касаційної скарги, оскільки не містить відомостей про факт невиконання позивачем службових обов`язків, що має передувати звільненню.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів не приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20) зроблено висновок, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права».

Суди встановили, що у вересні 2009 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 22 від 24 березня 2009 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у грудні 2009 року - про визнання незаконним та скасування наказу №95 від 20 листопада 2009 року про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та виконання додаткового обсягу робіт, у лютому 2010 року - про визнання незаконним та скасування наказу №89 від 30 жовтня 2009 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, які були об`єднані судом в одне провадження (унікальний номер справи № 2-1309/10), та у задоволенні яких відмовлено рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2010 року, яке набрало законної сили.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 також оспорює наказ начальника 25 Гарнізонного будинку офіцерів №95 від 20 листопада 2009 року про його звільнення, просить поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за додатково виконаний обсяг робіт, посилаючись на те, що в справі № 2-1309/10 суди не надали належної оцінки наказу про звільнення позивача на предмет його відповідності вимогам трудового законодавства, зокрема, положенням статті 147 КЗпП України.

Установивши, що вимоги, пред`явлені ОСОБА_1 у цій справі, ідентичні тим, які вже були предметом судового розгляду та за наслідком розгляду яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили, а позивачем не визначені нові вимоги та обставини, якими такі вимоги обґрунтовуються, суди зробили правильний висновок про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з прийнятими в справі № 2-1309/10 судовими рішеннями, які набрали законної сили та неодноразово були предметом касаційного перегляду. Аргументів щодо наявності відмінностей у суб`єктному складі, предметі позову та його підставах у справі, що переглядається, та справі № 2-1309/10 касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті без додержання норм процесуального права, а тому колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 18 січня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук