Ухвала

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 521/9098/19

провадження № 61-12948ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, державна установа «Одеська виправна колонія № 14», про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2021 року ГУ ДМС України в Одеській області засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року в зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на оскаржені судові рішення та надати ще одну копію касаційної скарги для учасника справи.

05 травня 2021 року ГУ ДМС України в Одеській області засобами поштового зв`язку подало заяву про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2021 року продовжено ГУ ДМС України в Одеській області строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року.

07 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява заявника про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору та продовжено ГУ ДМС України в Одеській області строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року.

06 липня 2021 року до Верховного Суду надійшла повторна заява про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою цього ж суду від 07 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ГУ ДМС України в Одеській області про відстрочення сплати судового збору. Касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику.

30 липня 2021 року ГУ ДМС України в Одеській області з пропуском строку на касаційне оскарження подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, яка не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року підстави пропуску строку наведені у касаційній скарзі визнано неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (десять днів з моменту отримання ухвали). Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу навести інші підстави для поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження цих судових рішень та докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

25 серпня 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ГУ ДМС України в Одеській області надіслало заяву про усунення недоліків касаційної скарги та квитанцію про сплату судового збору відповідно до вимог закону.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку ГУ ДМС України в Одеській області зазначає, що заявник вживав усіх необхідних заходів для усунення недоліків касаційної скарги, поданої ним 09 квітня 2021 року. Ухвалу про повернення скарги заявник отримав 14 липня 2021 року, касаційну скаргу подав протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали про повернення попередньо поданої скарги. Вважає зазначені обставини об`єктивною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані обставини не можна вважати поважними з наступних підстав. ГУ ДМС України в Одеській області не навів поважних причин надав будь-яких належних доказів, які би підтверджували відсутність у нього можливості виконати вимоги щодо сплати судового збору при поданні першої касаційної скарги, невиконання яких призвело до повернення цієї касаційної скарги.. Саме по собі повернення судом касаційної інстанції вперше поданої касаційної скарги у зв`язку з її недоліками, які не усунуто після залишення скарги без руху, не є поважною причиною для поновлення строку касаційного оскарження повторно поданої касаційної скарги.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 березня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, державна установа «Одеська виправна колонія № 14», про встановлення факту постійного проживання на території України.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат