ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6439/21 Справа № 211/5349/20 Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони справи:

скаржник ОСОБА_1

суб`єкт оскарження- державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) Любкіна Юлія Олександрівна,

зацікавлені особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Дніпро), Акціонерне товариство «Ощадбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Бондарчук Аліни Олексіївни на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року, якою залишена без задоволення скарга на дії державного виконавця, постановлену суддею Папаригою В.А., у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 23 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати повністю, з моменту винесення постанову державного виконавця відділу ДВС у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу №61860228 від 07.07.2020 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою ВП №61860228 від 07.07.2020 року державний виконавець наклала арешт на його особистий пенсійний рахунок за наявний кредитний борг, який виник у 2005 році і по якому сплив строк позовної давності.

Зазначив, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вручила йому копії вказаної постанови, чим позбавила його можливості її оскаржити.

Вказав, що він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1712,00 грн., яка є єдиним джерелом його доходу і арешт всієї суми пенсії позбавив його можливості купувати їжу, щоб вижити він змушений позичати гроші у сусідів та знайомих.

Неправомірність відкриття виконавчого провадження та арешт на грошові кошти, є таким що грубо порушує вимоги ч.1 п.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження», яка встановлює, що виконавчі документи можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом одного року, а не 15 років. В зв`язку з чим, просив суд постанову державного виконавця відділу №618602228 від 07.07.2020 року визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Любкіної Юлії Олександрівни, зацікавлені особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро), Акціонерне товариство «Ощадбанк» про арешт коштів, відмовлено.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Бондарчук О.А., будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, необґрунтованість і незаконність судового рішення, ставить питання про скасування ухвали суду на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 та визнання постанови державного виконавця від 07.07.2020 року протиправною та її скасування з моменти її винесення.

При цьому скаржник зазначає, що постановою ВП №61860228 від 07.07.2020 року державний виконавець наклала арешт на особистий пенсійний рахунок ОСОБА_1 за наявний кредитний борг, який виник у 2005 році і по якому сплив строк позовної давності.

Вказує, що державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вручила боржнику копії вказаної постанови, чим позбавила його можливості її оскаржити.

Зазначє, що ОСОБА_1 отримує мінімальну пенсію в розмірі 1712,00 грн., яка є єдиним джерелом його доходу і арешт всієї суми пенсії позбавив останнього можливості купувати їжу, щоб вижити він змушений позичати гроші у сусідів та знайомих.

Скаржник, посилаючись на приписи ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 03.08.1961, принципи закріплені у ст.ст.3, 43 Конституції України, ст.97 Кодексу законів про працю, ст.ст.15,22,24 Закону України про працю, вказує на те, що на рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати арешт не накладається, оскільки такі рахунки є рахунками зі спеціальним режимом і відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС у Довгинцівському районі м.Кривого Рогу №61860228 від 07.07.2020 як протиправну.

ОСОБА_1 вказує на те, що державний виконавець в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» не надала йому копію оскаржуваної постанови, яку він отримав лише 08 вересня 2020 року (після спливу двох місяців) в приміщенні ДВС, порушивши його конституційні права.

Скаржник вважає неправомірним відкриття виконавчого провадження, вказуючи на те, що судове рішення, яким з нього було стягнуто борг було постановлено у 2005 році, тобто 15 років назад і виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а не 15 років як це зробила державний виконавець Любкіна Ю.О.

Нагорний В.В. наголошує на тому, що він до цих пір не знає повної суми боргу, яку постановила примусово стягнути державний виконавець Любкіна Ю.О., яка не ознайомила його з виконавчим провадженням та не надала йому копій документів з виконавчого провадження, які надавала до суду, суд першої інстанції також проігнорував його неодноразові звернення на видачу йому копій зазначених документів.

Окрім того, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції надав йому для ознайомлення з матеріалами справи всього дві з половиною години, що для нього було недостатньо, чим порушив його процесуальні права.

Вказує, що в судовому засіданні представник АТ «Укрсиббанк» участі не приймав і письмових пояснень щодо його боргу суду не надавав, тому він звернувся до керівництва Банку і 30 квітня 2021 року отримав письмову довідку в якій зазначено, що він не має отриманих та непогашених кредитів.

07.09.2021 року від представника скаржника Бондарчук А.О. на підсистему «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її неможливістю з`явитися до суду в день призначення розгляду апеляційних скарг через сімейні обставини.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_1 просив провести апеляційний розгляд за відсутності його представника ОСОБА_2 .

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника скаржника ОСОБА_2 та державного виконавця Любкіної Ю.О. в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку боржника ОСОБА_1 , який, підтримав доводи і вимоги апеляційних скарг, своєї та його представника ОСОБА_3 , просив їх задовольнити з викладених у скаргах підстав, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів скарги, доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №61860228 з виконання виконавчого документу №2-210/05 виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.11.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 31920,00 грн. Вказаний виконавчий лист АТ «Ощадбанк» був пред`явлений на виконання, однак постановами державних виконавців неодноразово повертався стягувачу.

Постановою державного виконавця від 17.04.2020 року за останнім зверненням стягувача відкрито виконавче провадження ( а.с. 22).

Постановою державного виконавця від 07.07.2020 року у вказаному виконавчому провадженні № 61860228 було арештовано кошти боржника ( а.с. 23).

Як вбачається з довідки за реквізитами АТ «УКРСИББАНК» від 25.06.2020 року ОСОБА_1 є клієнтом зазначеної банківської установи, в якій на його ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с.71).

З виписки за картковим рахунком за перод з 02.03.2020 року по 07.08.2020 року виданої АТ «УКРСИББАНК» вбачається, що картка на яку ОСОБА_1 отримує пенсію, призначений не лише для отримання заробітної плати, а й інших переказів ( а.с. 76-78).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів наданих сторонами, виходив з того, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, оскільки цільове призначення коштів на рахунку визначає сама фінансова установа, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходяться на рахунках, на які не може бути накладений арешт.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись із доводами скаржників, викладеними в апеляційних скаргах, з огляду на наступне.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Права та обов`язки державного виконавця визначені в ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

В ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Заробітна плата, пенсія не зазначені в даній статті.

Так, судом першої інстанції було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження №62861442 до складу, якого входять п`ять виконавчих документів на загальну суму боргу ОСОБА_1 91893,26 грн., серед, яких зокрема є і виконавче провадження №61860228 з виконання виконавчого документу №2-210/05 виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.11.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 31920,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.12.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт рахунків, після чого боржник звернувся до Відділу з усіма необхідними документами та арешт з цього рахунку був знятий постановою державного виконавця від 24.12.2019 року(а.с.70). Арешт був знятий з рахунку № НОМЕР_2 в рамках виконавчого провадження №55803581, відкритому 05.02.2018 на підставі судового наказу №211/4399/17 від 12.10.2017, виданого Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» «Автомобіліст-2» боргу в розмірі 48 846,36 грн.

Також матеріалами справи підтверджено, що 06.07.2020 року на адресу Відділу ДВС надійшло повідомлення від АТ «УКРСИББАНК», що боржник відкрив новий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.71).

Державний виконавець, отримавши повідомлення від АТ «УКРСИББАНК» про відкриття боржником ОСОБА_1 нового рахунку, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 07.07.2020 виніс постанову про арешт рахунків та направив її для виконання до банківської установи (а.с.23).

20 липня 2020 року АТ «УКРСИББАНК» надіслало на адресу Доовгинцівського ВДВС повідомлення про те, що постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року прийнята Банком до виконання (а.с.72).

Повідомлення банківської установи про прийняття постанови державного виконавця про арешт коштів ОСОБА_1 до виконання свідчить про те, що Банк у відповідності до вимог ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» визначив статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться та не виявив заборони накладення арешту на ці кошти, тому і не повернув державному виконавцю постанову про накладення арешту від 07.07.2020 року.

Таким чином, оскільки АТ «УКРСИББАНК» прийняв до виконання постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 до виконання, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з цих коштів, встановленічастиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець Любкіна Ю.О. при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяла відповідно до закону та в межах своїх повноважень, оскільки цільове призначення коштів на рахунку визначає сама фінансова установа, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходяться на рахунках, на які не може бути накладений, тому відхиляє доводи скаржників про незаконність дій державного виконавця.

Доводи ОСОБА_1 про те, що державний виконавець в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» не надала йому копію оскаржуваної постанови, неправомірно відкрила виконавче провадження з порушенням строків позовної давності, що він не знає повної суми боргу, яку постановила примусово стягнути державний виконавець Любкіна Ю.О, яка не ознайомила його з виконавчим провадженням та не надала йому копій документів з виконавчого провадження, які надавала до суду, суд першої інстанції також проігнорував його неодноразові звернення на видачу йому копій зазначених документів, що суд першої інстанції порушив його процесуальні права, надавши йому мало часу для ознайомлення з матеріалами справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Матеріали справи не містять доказів звернення боржника із заявами до державного виконавця про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, як і не містять відмови державного виконавця у наданні ОСОБА_1 для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, матеріали справи до ухвалення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не містять заяв ОСОБА_1 про ознайомлення його з матеріалами справи, натомість матеріали справи місять заяву представника скаржника ОСОБА_2 про повне ознайомлення з матеріалами справи від 08.03.2021 року (а.с.111). Також матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 28.04.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи, на якій відсутня відмітка заявника про дату та час ознайомлення зі справою, що позбавляє суд апеляційної інстанції встановити правдивість тверджень скаржника про обмеження судом першої інстанції часу для ознайомлення зі справою (а.с.153).

Посилання ОСОБА_1 на те, що представник АТ «Укрсиббанк» участі не приймав і письмових пояснень щодо його боргу суду не надавав, колегія суддів відхиляє, оскільки АТ «Укрсиббанк» не є учасником виконавчого провадження у даній справі в розумінні ст.14Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи скаржників про неправомірне відкриття виконавчого провадження, з порушенням строків пред`явлені до примусового виконання виконавчого листа, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №61860228 від 17.04.2020 стороною боржника в судовому порядку не оскаржувалась і скасованою не була, окрім того матеріалами справи підтверджено, що виконавчий лист до виконання АТ «Ощадбанк» неодноразово пред`являвся раніше та повертався державним виконавцем стягувачу невиконаним з різних підстав, тому строки пред`явлення виконавчого документа, відповідно до положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», переривалися.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, підстав для скасування ухвали, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника адвоката Бондарчук Аліни Олексіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: