Справа № 206/4098/21
Провадження № 2-о/206/621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

присяжні Бублейник Ю.Ю.

Шафран С.В.

за участю: секретаря судового засідання Різниченко Я.М.

прокурора Геник Л.С.

представника заявника - лікаря-психіатра Новостройної Т.О.

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначив, що 08.09.2021 ОСОБА_1 була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.

Лікар-психіатр Новостройна Т.О. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 агресивна, вважає, що її хтось переслідує, чує голоси, викидає речі з дому, не спить, різко змінює настрій. Просила задовольнити заяву.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 .

Особа, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в парикмахерській та на неї ніяких скарг не було, лікуватися не бажає.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2021 ОСОБА_1 була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря ОСОБА_2 лікарні КП «ДБКЛПД» ДОР у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_1 в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що стан хворої змінився протягом останнього місяця, вона стала викидати речі з дому, здійснювати безглузді покупки, у неї порушився сон, почав різко змінюватися настрій від піднесеного до плаксивого. Останні два тижні стала конфліктною. Напередодні госпіталізації поїхала з родиною на відпочинок, стала дивно себе поводити, задавала безглузді питання. Дорогою додому почала говорити, що за нею слідкує поліція, заявила, що в машині є прослуховуючи пристрої, також говорила, що якась дівчина, що служить в поліції, швидко перевдягається та слідкує за нею. Поливала косметичним кремом клумбу, на запитання сина для чого це робити, відповіла «мені так сказали», «це все вистава». При госпіталізації скарги не виказує. Орієнтування збережене, мовному контакту доступна, на запитання відповідає не завжди по суті. Мова голосна, по типу монологу, афективно заряджена на адресу оточуючих. Напружена, тривожна, метушлива. Стверджує, що «відчуває на собі вплив іншої сили». Висловлює маячні ідеї переслідування, впливу. Усвідомлення свого стану відсутнє. Категорично відмовляється від лікування.

ОСОБА_1 поставлено попередній діагноз: гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії.

Лікар-психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_1 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.09.2021.

Головуючий суддя: К.С. Маштак

Присяжні: Ю.Ю. Бублейник

С.В. Шафран