Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю: секретаря Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименком Р.В. здійснюється виконавче провадження № 62422597 з примусового виконання виконавчого напису № 1994 вчиненого 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з неї на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором в розмірі 19050,00 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, однак вона ніяких кредитних, або інших договорів з відповідачем ніколи не укладала, а тому у неї не могла виникнути заборгованість перед відповідачем в розмірі 19050,00грн.. Також на протязі останніх п`яти років вона не укладала будь-яких кредитних договорів з іншими особами, які могли передати свої вимоги за такими договорами відповідачу. Крім того, у даному випадку був порушений строк позовної давності при вчиненні виконавчого напису, приймаючі до уваги, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, при цьому, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тому нотаріус не мав права вчиняти спірний виконавчий напис про повернення кредиту, строк давності якого минув.

Також вона не отримувала вимогу від відповідача про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати нотаріусу свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги.

Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та з огляду на вказані постанови вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах взагалі не передбачено законодавством. В свою чергу, не зважаючи на наявність вказаних рішень судів, якими не передбачено вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, приватним нотаріусом оспорюваний виконавчий напис було вчинено в 2020 році, тобто вже після прийняття вказаних рішень суду. Тобто, після набрання чинності вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду, а саме з 22 лютого 2017 року нотаріусам заборонено вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не були посвідчені. Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та не врахував того, що судом скасовано норму, яка дозволяла нотаріусом вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1994 вчинений 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з неї на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 19050,00 грн. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.73)

Представник відповідача ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що кредитний договір № 1143862 від 27.01.2020 р. був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, є чинним, створює зобов`язання для сторін цього договору. Після укладення договору, 27.01.2020 року, згідно платіжного доручення № 15334165, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника товариство надало кредит в сумі 5 000,00 грн., строком на 15 днів з 27.01.2020 року до 11.02.2020 року. Умови кредитного договору позичальником не виконані, тому здійснено нарахування заборгованості за кредитним договором, яка на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису становила 19050,00 грн. Позивачкою жодним чином не оскаржений ані кредитний договір в цілому, ані в будь-якій його частині, а твердження позивачки щодо непогодження із безспірністю боргу за кредитним договором також спростовується її обізнаністю про такий борг, що підтверджується скріншотами з ІТС Товариства з надсиланням SМS на фінансовий номер телефону позичальника ( НОМЕР_1 ) та інформуванням його про наявність боргу 12.02.2020 року, 18.02.2020 року та 14.03.2020 року. В подальшому товариством ще додатково була надіслана позивачці письмова претензія. Будь-яких заперечень від позивачки не надійшло, доказів наявного спору в період до вчинення нотаріусом виконавчого напису до матеріалів справи позивачкою не надано, а отже вона визнала і погодилася із наявною заборгованістю. Товариство у належний та визначений законом спосіб захисту власного порушеного права звернулося до нотаріуса для отримання виконавчого напису на кредитному договорі і надало нотаріусу необхідні документи, які нотаріусом були визнані достатніми для вчинення виконавчого напису та 20.06.2020 року нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі. Просить у задоволенні позову відмовити. (а.с.42-44)

Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.25,29), про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року . Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, із змінами, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Разом з тим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМ України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема п.2 вказаних Змін, яким було передбачено стягнення заборгованості з підстав, що стосуються кредитних відносин, зокрема кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої.

З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року).

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 1994 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 19050,00 грн. заборгованості по кредитному договору № 1143862 від 27.01.2020 року, укладеному з ТОВ «Мілоан» за період з 11.02.2020 року по 11.03.2020 року. (а.с.40)

Вказаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В., що підтверджується копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 14.07.2020 року. (а.с.5)

Разом з тим, вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено без врахування того, що на час його вчинення, Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, було визнано незаконною та нечинною у вказаній частині, з моменту її прийняття, тому оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено без достатніх на те правових підстав.

До того ж, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, однак відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило позивачку як права заперечити проти вчинення виконавчого напису так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.

Вказані обставини свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, які виникли між сторонами в результаті укладення вищевказаного кредитного договору, який і став підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом та свідчить про наявність між сторонами спору, тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат».

При таких обставинах, факт укладення позивачкою ОСОБА_1 кредитного договору з ТОВ «Мілоан», який вона заперечує, не має у справі визначального значення, тому суд не входить в оцінку доказів, наданих представником відповідача ОСОБА_2 на підтвердження даного факту.

Разом з тим, доводи позивачки щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису поза строками позовної давності, суд оцінює критично, оскільки заборгованість по кредитному договору стягнуто нотаріусом по договору, який укладено 27.01.2020 року, за період з 11.02.2020 року по 11.03.2020 року, тобто в межах строків, визначених ст. 257 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виконавчий напис про стягнення з позивачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, нотаріусом вчинено на підставі норми закону, яка визнана нечинною у судовому порядку, без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, тому позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. та 3000,00 витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

З аналізу п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Разом з тим, позивачкою при подачі позовної заяви, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в порушення вимог встановлених ст.137 ЦПК України, будь-яких доказів не надано, а саме договору про надання правничої допомоги та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що є обов`язковою вимогою закону, тому в задоволенні цієї частини заявлених вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1) сплачений при подачі позовної заяви та судовий збір в розмірі 454,00 грн. (а.с. 11) сплачений при подачі заяви про забезпечення позову, всього в розмірі 1362,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

На підставі ст.ст.18, 50, 87, 88 «Про нотаріат», ст.ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263- 265, 268, 273, 274-279, 353 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1994, вчинений 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» () заборгованості по кредитному договору №1143862 від 27.01.2020 року у розмірі 19050,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» () на користь ОСОБА_1 - 1362,00 грн. судових витрат, з яких: 908,00 грн. сплачений судовий збір за подання позовної заяви, 454,00 грн. сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова