Справа №201/1211/21
Провадження № 2/201/1524/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 лютого 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що всупереч чинному законодавству України службовими особами Головного пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято очевидні та незаконні рішення про що свідчить повідомлення пенсійного фонду від 30 липня 2020 року за № 14414-14442/Р-02/8-0400/20 та від 14 січня 2021 року за № 1042-25769/Р-01/8-0400/21 де протиправно відбулося повернення його оновленої довідки без перерахунку пенсії до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Такі дії службових ГУ ПФУ в Дніпропетровській області спричинили моральну шкоду позивачу, яка виразилася в додатковому психологічному напруженні, невиконання рішення суду викликало у нього почуття душевного болю, тривоги страху і занепокоєння за своє психологічне здоров`я. Моральні стражданні які він переживає під час читання чергової очевидної протиправної відмови посадовою особою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову виконати рішення про перерахунок йому оновленої законної пенсії він сприймає виключно як «катування органом влади». Окрім того для поновлення його порушених прав він змушений докладати додаткових зусиль для їх захисту в суді, витрачати кошти, яких практично не залишається на папір, електроенергію, проїзд до органів отримання юридичної допомоги, відчуває себе приниженим та морально подавленим.

Спричинену моральну шкоду оцінює в 136 000 грн. виходячи з розрахунку, період спричиненої шкоди помножено на мінімальну заробітну плату. Так, з 01 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становить 6 000 грн., період недоплаченої пенсії, у зв`язку з чим йому було спричинено моральну шкоду з 01 квітня 2019 року по 01 лютого 2021 рік, тобто 23 місяці х 6 000 грн. = 136 000 грн. які й просить стягнути з держави України на свою користь.

Окрім спричиненої моральної шкоди йому завдано майнову шкоду в розмірі 65 958,25 грн., яка є недоплаченою пенсією в період з 01 квітня 2019 року по 01 лютого 2021 року. Так згідно оновленої довідки від 25 червня 2020 року за № 11/125 наданої Адміністрацією Державної Прикордонної Служби України зазначено, що станом на 05 березня 2019 рік військовий пенсіонер ОСОБА_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, щодо проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії за посадою, відповідно останній штатній посаді ОСОБА_1 становить 10 936,10 грн., та згідно нарахованої оновленої пенсії, яка становить 59% та після перерахування має дорівнювати 6 452,30 грн. від нарахованого розміру заробітної плати 10 936,10 грн., отже різниця у щомісячній недоплаті пенсійних коштів позивачу становить 2 867,75 грн. Оскільки період недоплати пенсії з 01 квітня 2019 року по 01 лютого 2021 рік дорівнює 23 місяці х 2 867,75 грн. = 65 958,25 грн. тому майнова шкода становить 65 958,25 грн. яку позивач просить стягнути з державного бюджету України на його користь (а.с.1-5,56-59, 66-70).

25 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в яких перший заступник начальника Дуксова Л. просила відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Так, позивач відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за 23 роки вислуги яку призначено відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно даного Закону пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови № 103 було затверджено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01 березня 2018 року, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням по справі № 826/3858/18 від 12 грудня 2018 року визнав протиправними та не чинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку№ 45.

Таким чином, Постановою суду скасовано рішення Уряду щодо правомірності проведення з 1 січня 2018 року перерахунку пенсій, призначених за нормами Закону № 2262 до 1 березня 2018 року, скасовано визначені Урядом умови і розміри перерахунку пенсій із врахуванням грошового забезпечення, встановленого Постановою № 704, а також порядок виплати перерахованих коштів.

17 грудня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянувши зразкову адміністративну справу № 160/8324/19 дійшов наступного висновку, оскільки Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 13.02.2008 № 45 (надалі Порядок № 45), а отже, зміни внесені Постановою № 103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, а відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Водночас Верховний Суд зазначив, що алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема Головне управління та державний орган звідки було звільнено особу у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, не змінився.

Пунктом першим Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядком № 45 передбачено наступний порядок дій для здійснення перерахунку пенсій: державний орган повідомляє Пенсійний фонд України про наявність рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру грошового забезпечення; Пенсійний фонд України повідомляє відповідні структурні підрозділи Пенсійного фонд про підстави проведення перерахунку пенсій та необхідність підготовки списків осіб, пенс яких підлягають перерахунку головними управліннями Пенсійного фонду України; головні управління Пенсійного фонду України складають відповідні списки та передають їх органам, які уповноважені видавати довідки про розмір грошового забезпечення до перерахунку пенсій.

Порядком № 45 зазначено, що довідки про зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій подаються державним органом звідки було звільнено особу на підставі списків осіб яким необхідно провести перерахунок пенсії та сформований органами Пенсійного фонду України після отримання відповідних повідомлень від державна органів на підставі прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правового акта про перерахунок пенсій.

Крім того, Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 було затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військово служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за № 135/13402.

Порядком № 3-1 також визначено, що довідки про зміни розмірів грошового забезпеченні для перерахунку раніше призначених пенсій подаються державним органом звідки буле звільнено особу на підставі списків осіб яким необхідно провести перерахунок пенсії та сформованими органами Пенсійного фонду України після отримання відповідних повідомлені від державних органів на підставі прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правового акта про перерахунок пенсій.

Окрім того зазначили, що відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

При цьому слід звернути увагу суду, що додатковими документами, які дають право на подальше підвищення пенсії є, встановлення групи інвалідності згідно довідки МСЕК або ВВК, перебування на утриманні пенсіонера непрацездатних членів сім`ї, участь в бойових діях на території Донецької и Луганської областей України тощо, натомість довідка про розмір грошового забезпечення є основним документом, на підставі якого здійснюється призначення та перерахунок пенсії у зв`язку з зміною розміру грошового забезпечення в наслідок прийняття Урядом України відповідного рішення про перерахунок пенсії, а отже, довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка була надана Адміністрацією державної прикордонної служби України від 25.06.2020 № 11/12, не могла бути додатковим документом який би був підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії в наслідок чого і була повернута до державного органу без виконання.

Статтею 117 Конституції України та статтею 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлено, що Уряд в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що відповідно до статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду а після скасування з 05.03.2019 Постанови № 103 та на час розгляду справи, Урядом України не прийнято відповідного рішення про зміну грошового забезпечення військовослужбовців що були б підставою для проведення перерахунку пенсії військовослужбовцям та не внесені зміни до Постанови № 704 та те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від Пенсійного фонду України не отримувало повідомлень про прийняття Кабінетом Міністрів України нових рішень щодо перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям, Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України, оскільки такий спосіб дій прямо передбачений нормативно-правовими актами.

Стосовно відшкодуванні моральної та матеріальної шкоди зазначили, що позивачем не наведено жодних обставин погіршення його самопочуття та психічного стану внаслідок незаконних дій відповідача, як і не надано жодних інших доказів завдання йому моральної шкоди, а сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просили відмовити. Стосовно відшкодування матеріальну шкоди зазначили, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/3858/18 від 12 грудні 2018 року та постанови Верховного Суду від 17 грудня 2019 року за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 160/8324/19, тому не нарахована та несплачена позивачеві сума пенсії, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні ст. ст. 22 , 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачеві у порядку виконання рішення адміністративного суду , відтак зазначенні норми права не підлягають застосування до спірних правовідносин (а.с.35-39).

01 квітня 2021 року представником ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області подано відзив на позов в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю (а.с.49-52).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 лютого 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.26).

Ухвалою судді від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 27-28).

10 серпня 2021 року ухвалою суду залишено без задоволення клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 120-121).

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду (а.с. 122-123)

Позивач в наданих заявах від 22 березня, 06 квітня, 28 квітня, 04 червня , 21 липня та 25 серпня 2021 року просив розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 61,64, 95,100,104-112, 126-128),

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, заяв клопотань про відкладення судового засідання суду не надави.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за 23 роки вислуги яку призначено відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

11 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо перерахування військової пенсії станом на 05 березня 2019 рік до якої долучив копію повідомлення Адміністрації Державної Прикордонної Служби України від 01 липня 2020 року щодо набрання 24 червня 2020 року законної сили рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, копії довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , копію Постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 160/8324/19 (а.с 41-42).

30 липня 2020 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано відповідь на заяву позивача стосовно перерахування військової пенсії та повідомлено, що для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Адміністрації Державної Прикордонної Служби України «Про розмір грошового забезпечення» від 25 червня 2020 № 11/12, немає законних підстав та повідомило про право оскарження відповіді в органах вищого рівня або у судовому порядку (а.с.43).

14 січня 2021 року ГУ УПФ України в Дніпропетровській області надано відповідь на звернення позивача від 14 грудня 2020 року, яким знову повідомлено, що для здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Адміністрації державної прикордонної служби України "Про розмір грошового забезпечення від 25 червня 2020 № 11/12, немає законних підстав та повідомило про право оскарження відповіді в органах вищого рівня або у судовому порядку (а.с.46).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Додаток 2 до Порядку № 45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до внесення зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, не змінився.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1.

Відповідно до пункту 24 Порядку 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток № 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку № 45.

Отже, з набранням чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 (05 березня 2019 року) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому саме у зв`язку з набранням законної сили вказаним рішенням суду позивач отримав право на перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Верховний Суд в Рішенні від 17 грудня 2019 року у зразковій справі дійшов висновку про те, що "дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1, станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача".

Вказане рішення залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року.

Відповідно до матеріалів справи, Адміністрацією Державної прикордонної служби України виконано обов`язок щодо направлення на адресу пенсійного органу довідки про грошове забезпечення позивача для перерахунку пенсії у зв`язку з набранням чинності рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 826/3858/18, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відтак, у відповідача у зв`язку з отриманням зазначеної довідки виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01 квітня 2019 року.

Суд зазначає, що Верховний суд у рішенні по зразковій справі № 160/8324/19 від 17 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року з вказаного питання зазначив: "Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Так, ОСОБА_1 отримавши відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11 липня та 14 грудня 2020 року, в яких повідомлено про повернення довідки Адміністрації державної прикордонної служби України «Про розмір грошового забезпечення» від 25 червня 2020 року не скористався своїм правом на оскарження до окружного адміністративного суду дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, а звернувся з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з держави Україна майнову шкоду у розмірі 65 958,25 грн., посилаючись на положення статей 1174 та 1175 ЦК України.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 1175 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені у статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказував на незаконність дій органу Пенсійного фонду України, щодо безпідставного повернення довідки Адміністрації державної прикордонної служби України "Про розмір грошового забезпечення" від 25 червня 2020 № 11/12, внаслідок чого йому завдано майнову шкоду.

Позивач по суті не погоджується з розміром не нарахованої та несплаченої йому суми пенсії, що в розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України не може вважатися майновою шкодою, а є сумою ненарахованої та несплаченої пенсії, а відтак зазначенні норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Позивач зазначив, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, починаючи з 01 квітня 2019 року перебував у психологічному напруженні, невиконання рішення суду викликало у нього почуття душевного болю, тривоги страху і занепокоєння за своє психологічне здоров`я. Моральні стражданні які він переживає під час читання чергової очевидної протиправної відмови посадовою особою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову виконати рішення про перерахунок йому оновленої законної пенсії він сприймає виключно як «катування органом влади». Окрім того для поновлення його порушених прав він змушений докладати додаткових зусиль для їх захисту в суді, витрачати кошти, яких практично не залишається на папір, електроенергію, проїзд до органів отримання юридичної допомоги, відчуває себе приниженим

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

Наведені позивачем обставини спричинили йому душевні страждання, переживання стрес та відчуття невизначеності, тобто заподіяли йому моральну шкоду. Суд не бачить причин щоб не погодитися з таким висновком.

Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 136 000 грн., яка виразилась в душевних стражданнях з причини протиправних дій та рішень, що призвело до неможливості реалізувати та захистити права позивача, беручи до уваги вік та стан здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд встановивши фактичні обставини справи, під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості (не є співмірним до порушення), вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 65 958,25 грн.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП, НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) спричинену моральну шкоду в розмірі 65 958(шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім ) грн. 25 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2021 року

Суддя С.О. Демидова