КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 755/7939/21

провадження №22-ц/824/9947/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову /суддя Катющенко В.П./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування зі зміною правового режиму майна недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами про визнання договору дарування квартири зі зміною правового режиму майна недійсним.

Крім того, позивач звернулась з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року відмовлено у забезпеченні позову./а.с. 43-44/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, забезпечивши позов у справі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що факт наявності кількох судових проваджень, в яких до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред`явлені позови про стягнення грошових коштів по договорам позики є саме тим фактом, який вказує, що виконання рішення у цій справі буде ускладнене через наявність вимог інших кредиторів, що також свідчить і про те, що ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , систематично ухиляються від виконання договірних зобов`язання, а отже ризики позивача мають бути компенсовані заходами забезпечення. Суд першої інстанції не надав оцінки і тому, що ОСОБА_3 , позичив у позивачки грошові кошти у розмірі 10000 євро та дав зобов`язання щодо повернення грошових коштів на першу вимогу протягом одного місяця, неповернення коштів було предметом розгляду судом справи №356/406/20, позов задоволено. 06.07.2020 року, розуміючи наслідки звернення до суду позивачем та реальну перспективу стягнення з нього позичених коштів, змінив правовий режим нерухомого майна, що йому належало, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та яка була набута ним і його дружиною, під час перебування у шлюбі і на яке розповсюджувався правовий режим спільного сумісного майна подружжя, та передав це майно дружині, по договору дарування, з метою завдання шкоди кредиторові через неможливість звернення стягнення на майно. Позов у справі про визнання недійсними фраудаторного правочину, що свідчить про реальну загрозу правам позивача.

ОСОБА_4 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих підстав що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне їй на праві приватної власності - квартиру, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову. В той же час, невиконання відповідачами інших грошових зобов`язань, які є предметом спору в інших справах, не є підставою для накладення арешту на нерухоме майно.

Представник апелянта звернувся з відповіддю на відзив, наголошуючи на правоті доводів апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору дарування квартири, зі зміною правового режиму майна від 06.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого Клименком В.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого за №775. Є підстави вважати, що відповідачем-2 після отримання позову квартира, яка вже була передана за договором дарування зі зміною правового режиму майна, може знову бути відчужена третіми особам, що значно ускладнить задоволення позовних вимог, з огляду на попередню неправомірность дій відповідача-1 та відповідача-2, направлену на ухилення від виконання грошових зобов`язань. Відповідач протиправно, як посадова особа Товариства, видавав сам собі, як фізичній особі, фінансову допомогу, однак не повернув зазначені грошові кошти в сумі 378220,00 гривень на рахунки Товариства, що й зумовило подання цього позову. Ознаками протиправної поведінки відповідача-1, що може свідчити про подальші протиправні дії з боку відповідачів щодо зазначеної квартири, є наступні дані та відомості: відповідач-1 протиправно, як посадова особа ТОВ «ТВК ПОЛІМЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (ідентифікаційний код юридичної особи 39829173), видавав сам собі, як фізичній особі, позики на загальну суму 378220,00 гривень, однак не повернув їх, що зумовило подання проти нього позову у справі №910/4870/21, яка розглядається Господарським судом міста Києва. Проти відповідачів подано позов у цивільній справі №356/650/20, що розглядається Березанським міським судом Київської області, в якій вже ТОВ «СІНІЛЬГА», як позивач, прагне стягнути з тих самих відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти за позикою. Проти відповідачів подавав позов у цивільній справі №356/406/20, що розглядалась Березанським міським судом Київської області, про стягнення з тих самих відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошових коштів за позикою. Зазначає, що в матеріалах цивільної іншої справи №356/406/20, що розглядається Березанським міським судом Київської області, та в якій відповідач-1, ОСОБА_3 , є також одним з відповідачів у справі за позовом про повернення грошових коштів за позиками. Так, у справі №356/406/20 наявний витребуваний судом доказ - Довідка ДПС України №757/5/99/00-04-02-02-05 від 26.01.2021 року (з додатками на 4-х аркушах), згідно якої видно як характер та джерела надходження коштів у відповідача-1 за період з 3 кварталу 2013 року по 3 квартал 2020 року. В цій довідці відсутні записи про отримання відповідачем-1 доходу від ТОВ «ТВК ПОЛІМЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ» за ознакою доходу "153"1, тобто Відповідач-1, як керівник ТОВ «ТВК ПОЛІМЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ», в період з 10.08.2016 року по 04.12.2019 року платив з рахунків цього товариства собі грошові кошти по договорам поворотної фінансової допомоги, але не включав ці суми у відповідну звітність товариства, тобто умисно приховував свої протиправні дії.

Відмовляючи у забезпеченні позову у справі, суд першої інстанції керувався нормами ч. 3 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України про те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що заявником не наведено достатніх підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне відповідачу на праві приватної власності - квартиру, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову. В той же час, невиконання відповідачами інших грошових зобов`язань, які є предметом спору в інших справах, не є підставою для накладення арешту на нерухоме майно.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності повинна здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Важливо, аби особа, клопотавши про застосування певних заходів забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Доводи заявника щодо наявності кількох судових проваджень, в яких до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред`явлені позови про стягнення грошових коштів по договорам позики що вказує, що виконання рішення у цій справі буде ускладнене через наявність вимог інших кредиторів, апеляційний вважає слушними та такими, що можуть свідчити про майбутній фінансовий стан боржників.

Водночас, дані щодо наявності у ОСОБА_3 будь-якого іншого майна, на яке може бути накладено стягнення в ході виконання судового рішення, відсутні.

Крім того, безпосередньою підставою, що слугувала підставою для звернення позивача з позовом є можливе уникнення виконання зобов`язань шляхом укладення договору дарування квартири.

12.04.2021 р. за рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 31 липня 2013 року у сумі 331 522 грн.

Спірний, на думку позивача, договір дарування укладено 27.06.2020 р., тобто, в процесі розгляду справи про стягнення боргу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що на момент звернення з позовом, зважаючи на його предмет, вказані підстави для забезпечення позову у справі, зокрема вчинення правочину задля уникнення виконання зобов`язань перед кредитором, надають суду достатньо підстав для забезпечення позову у даній справі, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке передано їй за договором дарування під час розгляду справи про стягнення коштів за договором позики з її чоловіка ОСОБА_3 , в момент усвідомлення можливості, що квартиру можуть забрати за борги.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо права апеляційного суду переглядати ухвалу про відмову у забезпеченні позову, апеляційним судом відхиляються з огляду на п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, яка прямо передбачає право особи на оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати.

Клопотанням про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

Стягувач:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник:

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення постанови до виконання становить 3 (три) роки.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: