Справа № 404/6711/20
Номер провадження 2/404/2007/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 частку квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 частку квартири, просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що з 08 квітня 1989 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Шлю був зареєстрований 08 квітня 1989 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Запорізької міської ради, актовий запис №803.

10 жовтня 2011 року заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб між ними було розірвано.

В період шлюбу у 1998 році за спільні кошти подружжя ними на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. 08 липня 1998 року за №2127, була придбана квартира АДРЕСА_1 , що на даний час відповідає адресі: АДРЕСА_3 .

Вказано, що покупцем в договорі купівлі-продажу квартири зазначена відповідач. Право власності на вказану квартиру в КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстроване за ОСОБА_2 (ціле) в реєстровій книзі №7 запис №1360.

Квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 15,3 кв.м. і 12,5 кв.м., коридору 7,6 кв.м., кухні 7,3 кв.м., комор 0,5 м і 0,4 м, ванни 2,8 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м. Квартира знаходиться на 3 поверсі дев`ятиповерхового будинку.

Ринкова вартість квартири складає 260 800 грн.

Зазначено, що неповнолітніх дітей не мають, їхня спільна донька має власну квартиру. Враховуючи, що шлюб між ними розірваний, вони припинили подружні і сімейні стосунки, виникла необхідність врегулювати майнові питання та закріпити за ним право власності на 1/2 частку квартири.

Позивач вказує, що до листопада 2019 року намагався врегулювати майнові питання з відповідачем в позасудовому порядку, але безрезультатно. Відповідач в добровільному порядку не бажає врегулювати спір, більш того, посилаючись на ту обставину, що право власності на квартиру зареєстроване за нею і вона зазначена покупцем в договорі купівлі-продажу квартири, заявляє, що їхня спільна квартира є її особистою власністю.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2021 року зарито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник позивача адвокат Левицька Л.А. в судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач та її представник адвокат Бордіян С.В. заперечили проти позову та просили у його задоволенні відмовити. Відповідач зазначала, що спірна квартира була придбана за кошти її батьків, тому не може бути спільним сумісним майном подружжя. А взагалі вона згодна виплатити позивачу компенсацію.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08 квітня 1989 року між сторонами був укладений шлюб, який заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2011 року розірвано.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В період перебування сторін у шлюбі, відповідачем ОСОБА_2 08 липня 1998року придбано за договором купівлі-продажу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Частиною 2 ст.183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

На підставі наданих доказів суд встановив, що спірне майно було придбано сторонами під час їх перебування в шлюбі. При цьому, під час розгляду справи не встановлено обставин, які мають істотне значення для відступу від засад рівності часток при поділі майна подружжя.

Отже, виходячи із законодавчо закріпленого принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що позивач має право на 1/2 частину квартири.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановивши, що кожному з них належать по 1/2 частини квартири, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення проти позову відповідача не заслуговують на увагу за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

До судових витрат на підставі ст.133 ЦПК України відносяться судовий збір, на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, витребування доказів, та інших витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій при розгляді справи.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 1304 грн. грн., інші витрати стороною не заявлялись та докази по їх понесенню суду не надані.

Керуючись статтями 13,76-82,89,141, 263-265,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1304 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 17.09.2021 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда