Справа № 161/4684/21
Провадження № 2/161/2054/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 вересня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Будько І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 червня 2018 року між ним та ОСОБА_2 , за письмової згоди ОСОБА_3 , був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. за №1931, за умовами якого, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 295087,50 грн., що є еквівалентом суми у 11500 доларів США за курсом продажу вказаної валюти, встановленої НБУ на день укладення договору.

Вказує, що згідно договору позики, позичальник зобов`язаний був не пізніше останнього числа щомісяця повертати позикодавцю 24590,63 грн., що є еквівалентом суми у 937,5 доларів США.

Проте, зазначає, до цього часу відповідач зобов`язання за договором не виконав, кошти не повернув, що дає йому право вимагати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Також, вважає, що оскільки, дружина позичальника ОСОБА_3 надала згоду на укладення даного правочину, договір позики укладався в інтересах сім`ї, тому створює обов`язки щодо повернення суми позики і для неї.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути в ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 23 червня 2018 року у розмірі 368883,10 грн., що складається з суми боргу у розмірі 295087,50 грн., а також інфляційних втрат за увесь час прострочення повернення коштів у розмірі 50827,25 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 22968,35 грн., стягнути судові витрати по справі.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів не надходили.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 23 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за письмової згоди ОСОБА_3 , був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. за №1931, за умовами якого, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 295087,50 грн., що є еквівалентом суми у 11500 доларів США за курсом продажу вказаної валюти, встановленої НБУ на день укладення договору, строком до 30 червня 2019 року(а.с. 60).

Згідно п. 1.2 договору позики, позичальник зобов`язаний не пізніше останнього числа щомісяця повертати позикодавцю 24590,63 грн., що є еквівалентом суми у 937, 5 доларів США за курсом продажу вказаної валюти, встановленим НБУ на день укладення договору. При цьому перший платіж повинен бути здійснений до 31 липня 2018 року (а.с. 60).

Однак, кошти до даного часу за договором позики від 23 червня 2018 року ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 , тобто, умови договору не виконав.

Отже, відповідач ОСОБА_2 істотно порушив вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 536, 549, 550, 554, 1049 ЦК України, умови договору позики в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача заборгованість за договором позики від 23 червня 2018 року в розмірі 295087,50 грн.

Крім того, частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, ОСОБА_2 прострочив виконання зобов`язання, позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, були нараховані індекс інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми.

Із розрахунків позивача вбачається, що за період з 01.08.2018 року по 31.01.2021 року інфляційні втрати становлять 50827,25 грн., три відсотки річних за період з 01.08.2018 року по 05.03.2021 року становлять 22968,35 грн. (а.с. 9-10).

Суд погоджується з наданими розрахунками позивача, оскільки, такі проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, за невиконання ОСОБА_2 умов договору позики від 23 червня 2018 року, грошові суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати за увесь час прострочення повернення коштів у розмірі 50827,25 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 22968,35 грн. підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову частково, а саме, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 23 червня 2018 року у розмірі 368883,10 грн., що складається з суми боргу у розмірі 295087,5 грн., а також інфляційних втрат за увесь час прострочення повернення коштів у розмірі 50827,25 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 22968,35 грн.

Вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості за договором позики з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, оскільки, сам факт надання другим з подружжя згоди на укладення правочину, не є беззаперечним фактом використання отриманих коштів ОСОБА_2 в інтересах сім`ї.

Крім того, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторонами договору позики є позикодавець та позичальник, інші учасники даним договором не передбачені. Будь-яких інших належних доказів участі ОСОБА_3 у правовідносинах, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при укладені договору позики, позивачем не надано.

Відтак, суд приходить до висновку, що в позові до ОСОБА_3 слід відмовити за недоведеністю вимог.

На підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід частково стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 03 березня 2021 року позивач уклав договір про надання професійної правничої допомоги №03/03-21(2) з адвокатським бюро Романа Посікіри, відповідно до умов якого, бюро зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. За умовами даного договору, сторони домовились, що винагорода адвоката за надання послуг з представництва клієнта в суді першої інстанції становить 15000 грн. (а.с. 53-55).

У акті прийому-передачі наданих послуг від 07 липня 2021 року зазначено, які роботи виконав адвокат: 05.03.2021 року написання позовної заяви, підготовка до подання (перевірка, копіювання та оформлення додатків) та подання у справі, 19.05.2021 року написання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та подання у праві. Вартість таких послуг у акті наданих послуг адвокатом не зазначена (а.с. 53).

Однак, до матеріалів справи адвокатом Посікірою Р.Р. додано квитанції від 07 травня 2021 року та 16 квітня 2021 року про сплату позивачем адвокатського гонорару в розмірах 3600 грн. та 4500 грн. відповідно (а.с. 55 зворот).

З огляду на викладене, враховуючи принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача ОСОБА_2 підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 8100 грн., оскільки, такі витрати підтвердженні документально.

При цьому, суд враховує визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом Посікірою Р.Р. документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи.

Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача, слід стягнути 3688,83 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 533, 629, 631, 651, 1046-1052 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 23 червня 2018 року в розмірі 368883 (триста шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 10 коп., з яких: 295087,50 грн. сума основного боргу, 50827,25 грн. інфляційні втрати за увесь час прострочення повернення коштів, 22968,35 грн. три проценти річних від простроченої суми.

В позові до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3688 (три тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 83 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8100 (вісім тисяч сто) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення складено 15 вересня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.