КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвокатів Щербини Дмитра Віталійовича та Латиніна Костянтина Ігоровича, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що 09.06.2016р. на вул. В.Васильківській, 21 в м.Києві відбулось зіткнення автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 21.09.2016р. ОСОБА_1 визнано винною в вчиненні ДТП. Понесені витрати на ремонт автомобіля згідно акту виконаних робіт становить 70744,04 грн. СК «Альфа-гарант» виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 14885,48 грн. з урахуванням фізичного зносу. З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 55858,56 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 52 681,46 грн., судові витрати в розмірі 704,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_1 просять скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Посилаються на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Вважають, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують реальний розмір завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу матеріальної шкоди. Надана позивачем квитанція про прийняття оплати ФОП ОСОБА_3 на суму 70 744,04 грн. не може вважатися належним доказом понесених витрат. Суд не звернув уваги на те, що транспортний засіб «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 був пошкоджений 09 червня 2016 року, а його оцінка проведена лише 01.09.2016 року. Станом на 01.09.2016 року пробіг транспортного засобу складав 293986 кілометрів, а згідно рахунку-замовлення від 03.11.2016 року пробіг транспортного засобу складав 294277 кілометрів. Різниця кілометражу між датою оцінки КТЗ та фактичним ремонтом становить майже 300 кілометрів, а різниця в часі становить більш ніж два місяці. Цілком логічно, що за цей час розмір шкоди міг бути збільшений, в цей період могла відбутись ще не одна ДТП за участю автомобіля позивача, або автомобіль могло бути пошкоджено будь-яким іншим чином. Зазначають також, що ФОП ОСОБА_3 на адвокатський запит не надано жодних документів на підтвердження придбання запасних частин у відповідних дилерів з відповідною номенклатурою та за відповідними цінами, або хоча б витягів з веб-сторінок дилерів. Загалом вартість виконаних робіт та придбаних запасних частин відповідно до наданих ФОП ОСОБА_3 документів завищена в 4 рази. Відповідно до чинного законодавства потерпілий мав зберігати пошкоджені та зняті зі свого транспортного засобу запасні частини для можливої їх подальшої передачі винній особі. Згідно наданої ФОП ОСОБА_3 відповіді пошкоджені та зняті запасні частини автомобіля позивача були утилізовані. На думку апелянтів суд неправильно застосував положення ст. 1194 ЦК України, не надав оцінки тому, що ліміт відповідальності страховика не було перевищено, а тому підстави для стягнення коштів з відповідачки відсутні.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09.06.2016 р. на вул. В.Васильківській, 21, в м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 (а.с. 9 т. 1). Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 21.09.2016р. ОСОБА_1 визнано винною в вчиненні ДТП, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 від 03.11.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , склала 70744,04 грн. (а.с. 8 т. 1).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у СК «Альфа-гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7954136.

На підставі звернення позивача СК «Альфа-гарант» перерахувала йому страхове відшкодування з урахуванням фізичного зносу автомобіля та франшизи у розмірі 14885,48 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 52 681,46 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 ЦК України визначено, що соба, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено, відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва від 21.09.2016р. ОСОБА_1 визнано винною в вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Відповідно до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 від 03.11.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , склала 70744,04 грн. СК «Альфа-гарант» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування з урахуванням фізичного зносу та франшизи у розмірі без ПДВ в розмірі 14885,48 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 52 681,46 грн.

Такі висновки суд першої інстанції відповідають положенням ст. ст. 1192, 1194 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на не доведеність розміру завданих позивачу збитків і безпідставне прийняття судом до уваги квитанції ФОП ОСОБА_3 про прийняття коштів в сумі 70 744,04 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, своїм листом від 29 березня 2019 року ФОП ОСОБА_3 підтвердив проведення ремонтних робіт по автомобілю «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 та факт проведення з ним розрахунку в сумі 70 744,04 грн. (а.с. 48 т. 1).

Суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними посилання апелянтів на розбіжності у пробігу автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 01.09.2016 року та станом на 03.11.2016 року, на 300 км. Такі доводи не спростовують висновків суду щодо розміру завданих збитків. Доводи апелянтів, що за період з дня ДТП та по день передачі автомобіля на ремонт могла відбутись ще не одна ДТП або автомобіль могло бути пошкоджено будь-яким іншим чином є припущенням.

Відповідачка на надала суду доказів невідповідності виконаного ФОП ОСОБА_3 обсягу робіт отриманим у ДТП пошкодженням автомобіля.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 1194 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвокатів Щербини Дмитра Віталійовича та Латиніна Костянтина Ігоровича, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.