Справа № 752/7990/13-ц
Провадження № 6/752/664/21
У Х В А Л А

іменем України

01 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», -

в с т а н о в и в:

у червні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Я.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 до виконання останньою своїх зобов`язань за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/7990/13-ц від 24.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором, що складається із суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі 13 435,55 доларів США, суми поточної заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 573,63 долари США, суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 40 597,21 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 28 145,67 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 530 858,21 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 1 046 291,69 грн., суми 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 23 445,18 грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 14 351,67 грн., та суми судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

В обґрунтування подання приватний виконавець вказав, що на у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 64113270 з примусового виконання виконавчого листа № 752/7990/13-ц, виданого 04.04.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором, що складається із суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі 13 435,55 доларів США, суми поточної заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 573,63 долари США, суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 40 597,21 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 28 145,67 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 530 858,21 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 1 046 291,69 грн., суми 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 23 445,18 грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 14 351,67 грн., та суми судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

Разом з тим, незважаючи на обізнаність боржника як про існуючу в неї заборгованість перед ПАТ «Родовід Банк», так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, остання ухиляється від виконання судового рішення та ігнорує його законні вимоги.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України є єдиним можливим заходом забезпечення виконання рішення та впливу на боржника для виконання ним законних обов`язків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», просив подання задовольнити.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що вказане подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця міста Києва Маляра Я.А. перебуває виконавче провадження № 64113270 з примусового виконання виконавчого листа № 752/7990/13-ц, виданого 04.04.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором, що складається із суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі 13 435,55 доларів США, суми поточної заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 573,63 долари США, суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 40 597,21 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 28 145,67 доларів США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 530 858,21 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 1 046 291,69 грн., суми 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 23 445,18 грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 14 351,67 грн., та суми судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

Про відкриття виконавчого провадження боржник повідомлена в установленому порядку шляхом направлення рекомендованого поштового повідомлення, отриманого останньою.

Також, з наявних у матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа суду, як то: накладення арешту на майно боржника, накладення арешту на кошти боржника, розшук майна боржника, здійснення запитів до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, тощо.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, приватний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказував, що незважаючи на обізнаність боржника як про існуючу в нього заборгованість, так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, остання ухиляється від виконання судового рішення та ігнорує його законні вимоги.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В свою чергу, відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Крім того, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме приватний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження здійснюється з січня 2021 року, проте ані на вимогу державного виконавця, ані на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не було надано державному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Крім того, з наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, з часу відкриття виконавчого провадження боржник не вчиняє жодних дій, направлених на її погашення, при цьому, достеменно знаючи, як про ухвалене судом рішення, так і про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що боржник через свого представника один раз з моменту відкриття виконавчого провадження ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та надав письмову відповідь на вимогу приватного виконавця, в основу якої поклав свої міркування щодо неправомірності дій останнього, а також вказала, що готова передати заставне майно, однак, дій на виконання вказаних намірі не вчинила і доказів на підтвердження зворотного в матеріалах справи не містяться.

Вказаного не спростовує і доводи боржника, викладені в письмових запереченнях на подання, оскільки ґрунтуються на неправомірності дій приватного виконавця, недоведеною доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, незгоді з такими діями та загалом не стосуються предмету розгляду в даній справі. Окрім того, посилання боржника на задоволення вимог стягувача сумою, що в 100 разів перевищує суму боргу, шляхом продажу квартир, також недоведені в установленому цивільним процесуальним законодавством.

Натомість, боржником не надано доказів на підтвердження добровільного, свідомого погашення наявної у неї заборгованості та вчинення дій, котрі направлені на таке погашення.

Тому, заперечення боржника суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Натомість, з наявних матеріалів справи вбачається, що боржник часто перетинає державний кордон, що, у свою чергу, свідчить про наявність коштів на авіаквитки, які не сплачуються для погашення заборгованості. Вказане боржником не заперечно та не спростовано.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження, а невиконання боржником рішення суду не зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, суд приходить до висновку, що обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а також вчиняє дії, як роблять неможливим та ускладнюють його виконання, що є неприпустимим в силу вимог закону і порушують права стягувача на своєчасне виконання судового рішення і одержання власних коштів від боржника.

До того ж, суд виходить з того, що на даний час рішення суду не виконане, заборгованість не погашена. Враховуючи розмір заборгованості за судовим рішенням, суд вважає, що застосування обмеження є виправданим і таким, що не суперечить статті 1 протоколу до Конвенції та знаходиться в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 18 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З урахуванням наведеного, що обмеження у праві виїзду за кордон ніяким чином не може порушувати права боржника, оскільки така міра є тимчасовою і тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в такому випадку зумовить пришвидшення виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляра Яна Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 752/7990/13-ц, виданого 04.04.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко