ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Черкаси

Справа № 701/256/21
Провадження № 22-ц/821/1678/21
категорія: 331400000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В. О.,

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л. В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07 вересня 2017 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою виконавчим комітетом Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 4.

Спільних дітей з відповідачем не мають. Сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, оскільки вони не зійшлись характером, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2021 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Маньківського районного суду від 08.07.2021, а справу передати до Верховного Суду для визначення підсудності.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга скаржник, посилаючись на норму ст. 378 ЦПК України, вказує, що рішення місцевого суду прийнято з порушенням правил територіальної підсудності, виходячи з наступного.

Скаржник зазначила, що вона з 2017 року постійно проживає в Королівстві Данія та має там зареєстроване місце постійного проживання. Позивач ОСОБА_1 також постійно проживає в Королівстві Данія та має там зареєстроване місце проживання.

Тому, ОСОБА_2 вважає, що рішення не відповідає вимогам ст. 29 та 378 ЦПК України.

Далі, під час розгляду справи судом першої інстанції, представником відповідача було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки 12.-3.2021 до державного судового органу Королівства Данія, який уповноважений розглядати справи про розірвання шлюбу, було подано заяву про розлучення, на підставі якої відкрито справу № 2021-23070. Проте ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 08.07.2021, вказане клопотання було залишено без задоволення.

Також, відповідач указує на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового розгляду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_2 указує, що неодноразово зверталася до місцевого суду з заявами про направлення їй повісток до Королівства Данія, де вона проживає, вказуючи відповідну адресу, проте судом було проігноровано вказані заяві, як наслідок прийняття рішення з порушенням норм процесуального закону.

У поданому представником позивача ОСОБА_1 відзиві на апеляційну скаргу, вказано, що відповідач намагається затягнути судовий процес, приховує той факт, що з травня 2021 року вона проживає в Україні та їй не надано дозвіл на в`їзд до території Королівства Данія.

Представник позивач вказує, що між позивачем і відповідачем подальше спільне життя між сторонами неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2017 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою виконавчим комітетом Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області про що складено відповідний актовий запис № 4. Спільних дітей з відповідачем не мають.

Сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, оскільки вони не зійшлись характером. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Майновий спір не вирішувався.

1.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, а збереження шлюбу є недоцільним.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності з урахуванням того, що і позивач і відповідач постійно проживають в Королівстві Данія, незастосування судом першої інстанції норм Закону України «Про міжнародне приватне право», який, зокрема визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом, колегія суддів вважає безпідставними. Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді справи судом першої інстанції відповідач не оскаржувала ухвалу про відкриття провадження у справі з підстав порушення Маньківський районним судом Черкаської області правил підсудності (пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи), хоча позов про розірвання шлюбу судом розглядався тривалий час.

Статтею 378 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Апеляційний суд вважає, що підстав, передбачених статтею 378 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням правил підсудності відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1870 від 22.03.2021, виданою виконавчим комітетом Маньківської селищної ради, а в самому тексті позовної заяви, позивач вказав адресу проживання АДРЕСА_1 .

Як позивач, так і відповідач на час розгляду спору судом були громадянами України і доказів, які спростовують таке твердження, апелянтом суду першої чи апеляційної інстанцій не надано.

Позивач у відповідності до норм законодавства України звернувся до суду першої інстанції з позовом про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем свого проживання, вказавши також правильне зареєстроване місце проживання відповідача у АДРЕСА_2 .

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи і вимогам закону та з такими погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: