Справа № 755/4308/21
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Савлук Т.В., у цивільній справі № 755/4308/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, згідно якої, в подальшому, йому було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунокзі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, ОСОБА_1 погодив, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку» та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ «Акцент-Банк» кредитний договір. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання, АТ «Акцент-Банк» просило стягнути з нього заборгованість, яка станом на 31 січня 2021 року становить 18 812,92 грн., з яких: 14 957,96 грн. - заборгованість за кредитом, 3 704,96 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 150,00 грн. - заборгованість за штрафом.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Омельченко Є.В., який діє в інтересах АТ «Акцент-Банк», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 погодився на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Також зазначає, що відповідачем було підписано паспорт кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору.

29 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, проте в порушення ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву не було додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а тому колегія суддів не приймає до уваги поданий відповідачем відзив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що 19 серпня 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 січня 2021 року становить 18 812,92 грн., з яких: 14 957,96 грн. - заборгованість за кредитом, 3 704,96 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 150,00 грн. - заборгованість за штрафом.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Акцент-Банк».

Відмовляючи в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 АТ «Акцент-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача від 19 серпня 2019 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена», розрахунок заборгованості, копію паспорта відповідача, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 5, 6, 6-7, 7-14, 14-15, 15-16).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактну інформацію.

Анкета-заява не містять даних про умови кредитування, в них відсутні відмітка про те, яку картку відповідач просив видати.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.

Також АТ «Акцент-Банк» не надало суду першої інстанції жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитну картку, а також те, що він знімав готівку з карткового рахунку або оплачував товари/послуги за допомогою кредитної картки.

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 13 вересня 2019 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна ГОЛД» та «Зелена», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (а.с. 6-7).

Крім того, в графі «підпис споживача» паспорту споживчого кредиту вказано, що ОСОБА_1 підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 79 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. Проте жодних доказів на підтвердження того чи дійсно ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту у вказаний спосіб позивачем суду не надано.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 19 серпня 2019 року було підписано саме ОСОБА_1 .

Розрахунок заборгованості не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, факт видачі кредитної картки та користування відповідачем кредитом.

До апеляційної скарги представник АТ «Акцент-Банк» додав виписку з рахунку, оформленого на ім`я ОСОБА_1 .

Разом з тим, у колегії суддів відсутні підстави для дослідження вказаного доказу, оскільки він не подавався до суду першої інстанції, представник банку не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції, які б не залежали від банку. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, разом з позовною заявою представник АТ «Акцент-Банк» подав до суду заяву про розгляд справи на підставі доданих до позовної заяви доказів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «Акцент-Банк» на безпідставність посилань суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, оскільки вказана постанова є чинною, викладені у ній висновки стосуються спірних відносин, а тому, вони підлягали врахуванню у даній справі.

Доводи апеляційної скарги представника АТ «Акцент-Банк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ «Акцент-Банк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді