ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3874/21
Провадження № 2/210/1527/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" вересня 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Котенко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою та просила суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім`ї наймача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою позивача. На момент смерті вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї в зазначеній квартирі також був зареєстрований її син, племінник позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Квартира АДРЕСА_1 перебуває в комунальній власності і 27.11.2019 року покійна сестра позивача оформила договір найму зазначеної квартири на своє ім`я. З 2018 року ОСОБА_1 постійно проживала разом із сестрою та племінником, вела з ними спільне господарство, допомагала в побуті, купувала продукти та речі, допомагала з іншими поточними витратами. Сестра та племінник не заперечували проти проживання з ними позивача як члена сім`ї. В березні 2021 року сестра позивача перебувала на лікуванні в кардіологічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР. Позивач купувала їй ліки, продукти, оплачувала необхідні аналізи та обстеження. Після смерті сестри позивач допомагала племіннику з її похованням і витратами на це, а після його смерті поховала і його, повністю взявши на себе всі витрати. На теперішній час позивач продовжує проживати в зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги та утримує її. З метою переоформлення договору найму на свої ім`я позивач звернулася до виконкому Металургійної районної у місті ради, проте їй було відмовлено листом від 07.07.2021 року за № Я-309-П. Для переведення особових рахунків на ім`я позивача, сплати комунальних послуг та подальшого переоформлення договору найму потрібно встановити факт того, що позивач є членом сім`ї наймача житлового приміщення її померлої сестри ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с.28)

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що проживала у квартирі разом зі своєю сестрою та племінником однією сім`єю, позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача виконкому Металургійної районної у місті ради у судовому засіданні присутній не був, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, поза межами судового засідання 09 вересня 2021 року від заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів влади Данильченко Е., надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Проти винесення рішення на підставі на наявних документів та відомостей, не заперечує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала пояснення, що вона знала сестру позивача, вони були сусідами. ОСОБА_5 давно з ними проживала, вони всі разом спілкувалися. Позивач останній час перед смертю сестри доглядала її, оскільки та хворіла, вони жили утрьох з сестрою та її сином. Явірська в квартирі проживала мінімум останні два роки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона знала сестру позивача, яка була її сусідкою. Позивача бачила протягом останніх десяти років, вона проживала в квартирі, купувала продукти, кожен день прогулювалась із своєю сестрою допоки та не померла. Щодо проживання інших осіб у квартирі їй нічого не відомо.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим бюро ЗАГС м. Кривий Ріг 14.09.1951 року (а.с.9).

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_10 , батьками якої є: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Центрально-Міським бюро ЗАГС м. Кривий Ріг 21.05.1962 (а.с.10).

07 серпня 1974 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.9).

06 серпня 1983 року ОСОБА_10 та ОСОБА_13 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Отже, позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

Відповідно до Договору найму житла від 27 листопада 2019 року виконавчим комітетом Металургійної районної у м. Кривому Розі ради ОСОБА_2 та члену її сім`ї ОСОБА_3 , 1981 року народження, сину, було надано в користування житлове приміщення у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

Згідно Довідки №3949 від 04.06.2021 року, складеної Відділом реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 постійно мешкали та були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.22).

Відповідно до Довідки, складеної КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, ОСОБА_1 в період знаходження ОСОБА_2 , 1951 року народження у кардіологічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР опікала та доглядала її, купувала ліки, оплачувала аналізи і обстеження, купувала необхідні продукти харчування (а.с.15).

Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 від 06 квітня 2021 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16).

Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 від 14 квітня 2021 року, виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 поховала ОСОБА_3 за власні кошти, що підтверджується відповідною квитанцією, щодо сплати необхідних речей для поховання (а.с.19).

Згідно Акту від 02.07.2021 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 постійно проживала з сестрою ОСОБА_2 , без реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 з 2018 року, мешкали однією сім`єю, вела спільне господарство. Доглядала сестру в хворобі (а.с.23).

Згідно Акту від 12.07.2021 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_1 постійно проживала з сестрою ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_4 з 2018 року, мешкали однією сім`єю, вела спільне господарство. Доглядала сестру в хворобі (а.с.24).

Як вбачається з Листа виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради № Я-309-П від 07.07.2021 року ОСОБА_19 повідомлено, що квартира за адресою АДРЕСА_2 , не приватизована та є власністю Територіальної громади м. Кривого Рогу. Наймачем квартири була сестра ОСОБА_20 - ОСОБА_2 , яка померла в квітні 2021 року. Місце проживання інших членів сім`ї в квартирі не зареєстроване. Притання визнання ОСОБА_5 членом сім`ї померлого наймача та визнання за нею права користування квартирою АДРЕСА_1 підлягає розгляду в судовому порядку (а.с.26).

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,- Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічну правову позицію висловив і ВС у Постанові від 21.02.2018 р. у справі № 317/2329/15-ц.

Відповідно до ст.310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`їнаймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Проживаючи разом з родиною сестри ОСОБА_2 , позивач мала спільний сімейний бюджет, оскільки, допомагала їм матеріально, її доходи витрачалися спільно на придбання харчів, ліків для ОСОБА_2 , сплату комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.25).

З наведеного, вбачається, що ОСОБА_1 проживала разом з родиною сестри ОСОБА_2 в спірному жилому приміщенні саме як член її сім`ї та несла усі обов`язки, що впливають з договору найму жилого приміщення, користувалася усіма приміщеннями в квартирі нарівні з сестрою та її сином, не зважаючи на відсутність реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до ст.64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною 1 статті 106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у Постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст.64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК УРСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні ч.2 ст.64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом ст.65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Отже, враховуючи те, що позивач вселилася до наймачів з дотриманням встановленого порядку, за обставинами справи вбачається, що наймач та інші члени сімї наймача висловлювали на це згоду, між ними не існувало жодних угод щодо визначення певного порядку користування жилим приміщенням, оскільки вони разом користувалися спірною квартирою в цілому, спірне жиле приміщення було їхнім постійним місцем проживання протягом тривалого часу.

При цьому той факт, що позивач проживала у спірному житловому приміщенні без реєстрації, не може бути перешкодою для визнання за нею права користування на житло, що також закріплено у п. 15 постанови Пленуму ВСУ №9 від 16.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Отже, виходячи з вищевикладеного, позивач підлягає визнанню членом сім`ї наймача та наймачем за договором найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 , укладеним між Виконавчим комітетом Металургійної районної у м. Кривому Розі ради та ОСОБА_2 , замість попереднього наймача та члена її сім`ї ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статтею 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі ст.107 ЖК УРСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Судом встановлено, що позивач з 2018 року по день ухвалення рішення, вселилася у квартиру АДРЕСА_1 , проживала у цій квартирі, як член сім`ї до смерті ОСОБА_2 . Після смерті наймача, позивач продовжує проживати у вказаній квартирі, сплачує вартість наданих комунальних послуг. Іншого житла позивач не має.

Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу, що згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16.12.1966 (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16.12.1966, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.5 ЦПК України суд,здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми діючого законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, допитавши свідків та оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що вказаний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 65, 106 ЖК УРСР, ст.ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , членом сім`ї наймача, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15 вересня 2021 року.

Суддя: С. В. Ступак