РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
при секретарі Гожа Г.В.
з участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Сокаль В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дружину,
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дружину.
В обґрунтування позову вказує, що згідно виконавчого листа № 569/15579/17, виданого Рівненським міським судом м. Рівне 18.01.2017 року, з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти у зв`язку з інвалідністю тобто до закінчення строку інвалідності у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. Вказує, що 01 грудня 2017 року Рівненський міський суд м. Рівне прийняв Рішення яким задовольнив позов ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів на утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 10 жовтня 2017 року до закінчення строку інвалідності ОСОБА_3 . Зазначає, що згідно п.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що відповідач перестав потребувати матеріальної допомоги. Вказує, що ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначний законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України та частини 2 статті 76 СК України. ОСОБА_3 постійно виїжджає за кордон, а саме в Республіку Польща, де працює тобто має дохід для повноцінного забезпечення свого життя. ОСОБА_3 не підтримує дружніх стосунків зі своєю донькою та не допомагає їй матеріально, вживає алкогольні напої, що дає право відмовити їй у виплаті аліментів. Зазначає, що він як платник аліментів має нову сім`ю офіційно одружений, має на утримані рідну матір яка отримує мінімальний розмір пенсії та не має інших доходів, виплачує кредит за кредитним договором, виплачує борг за Договором позики від 16.07.2020 року який він брав для придбання автомобіля а також він продовжує допомагати своїй дочці ОСОБА_4 . У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідачка проживає в гуртожитку, отримує пенсію, а тому він вважає, що підстав для припинення стягнення аліментів немає.
Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, щозгідно виконавчого листа № 569/15579/17, виданого Рівненським міським судом м. Рівне 18.01. 2017 року, з ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти у зв`язку з інвалідністю тобто до закінчення строку інвалідності у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.
01 грудня 2017 року Рівненський міський суд м. Рівне прийняв Рішення яким задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 10 жовтня 2017 року до закінчення строку інвалідності ОСОБА_3 .
Згідно статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Відповідно до ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що:
1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;
2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.
ОСОБА_5 є інвалідом III групи, у зв`язку з чим є непрацездатною, відповідно не має самостійного джерела доходів, окрім пенсії по інвалідності.
Суд відзначає, що обставини, встановлені судом у рішенні від 01.12.2017 року, на підставі положень ч.5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він не брав участь під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання дружини, і заява, в якій вказано, що позовні вимоги визнає повністю подана не ним, не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду та встановлені в ньому обставини є чинним.
Судом в рішенні від 01.12.2017 року було встановлено, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги.
Згідно довідки №15775/21 від 30.06.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку з 03.09.2007 року та отримує пенсію по інвалідності (3 група), термін інвалідності 30.09.2022 рік.
Суд робить висновок про те, що матеріальне становище ОСОБА_3 не змінилось, вона отримує такий саме дохід, як і в 2017 році.
Суд виходить із того, що підставами для припинення стягнення аліментів є певні зміни, які виникли після присудження судом аліментів, які пов`язані із припиненням потреби у матеріальній допомозі одержувача аліментів та неспроможності платника аліментів надавати таку допомогу.
ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог неодноразово посилається на те, що ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги. Проте суд ці доводи відхиляє, оскільки рішення суду ОСОБА_2 не оскаржив, а тому потреба відповідача у матеріальній допомозі є фактом, встановленим судом, який не підлягає доказування по даній справі.
Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що внаслідок зміни його матеріального становища, він неспроможний надавати допомогу відповідачу.
Приписами частин 1, 5, 6 ст. ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо погіршення свого матеріального стану.
Також не надано будь-яких доказів які б свідчили про зміну матеріального становища відповідача на краще порівняно з тим яке існувало на час ухвалення рішення та надали б можливість (підстави) зробити висновок, що відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дружину відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2021 року.

Суддя С.П. Харечко