Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2021 Справа №607/7180/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Паславської

позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту дійсним , -

в с т а н о в и в

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання дійсним заповіту від 15 червня 2017 року, складеного від імені ОСОБА_3 та посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А., за реєстром №2-1497.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Маючи намір прийняти спадщину за законом після смерті батька, вона звернулася у Першу тернопільську державну нотаріальну контору, де за її заявою була зведена спадкова справа №61332279, при відкритті якої нотаріус повідомила її, що за життя її батько склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_1 , який був посвідчений 15 червня 2017 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. та зареєстрований у реєстрі за №2-1497. Вказаний заповіт вона вважає дійсним, оскільки зміст заповіту відповідав волевиявленню її батька, котрий усвідомлював значення власних дій і міг керувати ними; при складанні та при посвідченні спірного заповіту було дотримано вимог закону

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі.

13.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов змістом якого просить відмовити у задоволенні позову за безпідствністю.

17.06.2021 року позивачкою подано суду відповідь на відзив.

29.06.2021 року відповідачкою зареєстровано заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позові та відповіді на відзив.

Відповідачка у судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи- Першої тернопільської державної нотаріальної контори Протасевич П.Т. в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, котре набрало законної сили, у справі №607/15432/17 від 27.05.2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, встановлені наступні обставини, котрі не підлягають до доказування:

« ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до договору №931 від 31 серпня 2017 року організацію поховання ОСОБА_3 здійснювало СКП «Ритуальна служба» на замовлення відповідача ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг становить 2599 грн.

Як вбачається із повідомлення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Управління охорони здоров`я Тернопільської облдержадміністрації №03-7/1245 від 27 березня 2018 року та виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі в ІІІ-му неврологічному відділенні в період з 17 жовтня 2016 року по 24 жовтня 2016 року з діагнозом: лакунарний інсульт в лівій тім`яній долі, варіант дизартрії та неловкої руки. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. з наявністю вираженої коркової атаксії, бульбарно-псевдобульбарного синдрому, помірного аміостатичного синдрому, помірного психоорганічного синдрому, змін на КТ.

З карток виїзду швидкої медичної допомоги Тернопільського комунального центру швидкої медичної допомоги №61459 від 17 жовтня 2019 року, 63806 від 29 жовтня 2016 року, 65993 від 08 листопада 2016 року, №66306 від 09 листопада 2016 року, вбачається, що у вказані дні здійснювався виїзд бригади швидкої медичної допомоги до хворого ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

З карток виїзду медичної допомоги КЗ ТОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №66976 від 13 листопада 2016 року, №6718 від 13 листопада 2016 року №67941 від 17 листопада 2016 року, №71131 від 02 грудня 2016 року №1111 від 05 січня 2017 року, №45356 від 16 серпня 2017 року, 48010 від 31 серпня 2017 року вбачається, що у вказані дні здійснювався виїзд бригади швидкої медичної допомоги до хворого ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

У повідомленні Комунального некомерційного підприємства «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради №276 від 08 травня 2018 року зазначено, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації хворих неврологічного профілю в період з 07 грудня 2016 року по 14 грудня 2016 року.

Відповідно до заповіту від 15 червня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1497 ОСОБА_3 заповів усе належне йому на момент смерті майно, де б воно не було і з чого б не складалось, відповідачу ОСОБА_1 .

У заповіті зазначено, що у зв`язку із хворобою та на прохання заповідача заповіт складено та посвідчено нотаріусом за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 о 15 год. 10 хв. та надруковано зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів в приміщенні Першої тернопільської державної нотаріальної контори за адресою: м. Тернопіль, вул. Коперніка,1 і він відповідає дійсним намірам заповідача.

Заповідачу роз`яснено зміст статей 1235-1241, 1248, 1253, 1254 та 1307 Цивільного кодексу України.

У зв`язку із похилим віком та хворобою заповідача, через що він не може самостійно прочитати і підписати заповіт, текст вказаного заповіту, на прохання та за дорученням заповідача, у його присутності та присутності нотаріуса, прочитано уголос свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано ОСОБА_6 , якому нотаріусом роз`яснено зміст ст.1255 ЦК України.

Особу заповідача, свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання та ОСОБА_6 , який підписав заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, їх дієздатність перевірено.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми підписами у заповіті засвідчили, що вони не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкодавця за заповітом та попереджені нотаріусом про необхідність додержання таємниці заповіту.

Зміст цього заповіту до його підписання ОСОБА_6 прочитано ними уголос у присутності заповідача, нотаріуса та іншого свідка.

Оглядом журналу реєстрації нотаріальних дій Першої тернопільської державної нотаріальної контори за 2017 рік встановлено, що за №20 у вказаному журналі наявний запис про те, що 15 червня 2017 року о 10 год. 00 хв. зареєстровано виклик нотаріуса, який надійшов від ОСОБА_3 жителя АДРЕСА_1 , за якого підписався ОСОБА_6 . Того ж дня о 14 год. 40 хв. нотаріусом Боберською О.А. здійснено виїзд за місцем проживання заповідача, під час якого встановлено особи заповідача ОСОБА_3 , підписувача ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перевірено їх дієздатність, надано заповідачу консультацію з питань посвідчення заповіту. Час повернення до нотаріальної контори 15 год. 10 хв. 15 червня 2017 року.

О 16 год. 00 хв. 15 червня 2017 року нотаріусом посвідчено один заповіт від імені ОСОБА_3 , за якого підписався ОСОБА_6 в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за реєстровим №2-1497. У зв`язку із хворобою, похилим віком та на прохання заповідача вказана нотаріальна дія вчинена за межами нотаріальної контори за адресою АДРЕСА_1 . Час повернення у нотаріальну контору 16 год. 40 хв. 15 червня 2017 року……..

………Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_2 вказала, що заповіт ОСОБА_3 від 15 червня 2017 року є недійсним через допущені порушення при його посвідченні, а також через те, що на момент посвідчення вказаного заповіту заповідач за станом здоров`я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що негативно вплинуло на його свідомість та свободу волевиявлення.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною другою ст.215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Верховний Суд України у своєму правовому висновку від 06.09.2017 року у справі 6-2424цс16 вказав, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України, тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Крім того, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із підстав визначених ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України судам необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього.

Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, на заповіт, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності.

За приписами ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У роз`ясненнях, що викладені у п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у справах «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі № 6-2833цс16 для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №490 від 23 жовтня 2018 року, за результатами проведеної за ухвалою суду посмертної судово-психіатричної експертизи комісією АСПЕК з аналізу поданих на експертизу матеріалів справи та медичної документації, зіставлення виявлених при вивченні об`єктів експертизи відомостей про психічний стан ОСОБА_3 встановлено, що останній переніс інсульт наслідком якого були порушення неврологічного характеру у зв`язку із чим він оглядався лікарями-психіатрами. В період з 17 жовтня по 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні у ІІІ неврологічному відділенні ТОККПНЛ з діагнозом: лаконарний інсульт в лівій тім`яній долі, варіант дизартрії та неловкої руки. ДЕ ІІІ ст.. з наявністю вираженої коркової атаксії, бульбарно-псевдобульбарного синдрому, помірного аміостатичного синдрому, помірного психоорганічного синдрому, змін на КТ. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ступеня артеріальної гіпертензії, виражений КВР, гіпертензивне серце СН І ст.

У період з 07 грудня по 14 грудня 2016 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні в міській комунальній лікарні №3 з діагнозом лаконарний інсульт в лівій тім`яній долі, варіант дизартрії та неловкої руки, відновний період(17 жовтня 2016 року) ДЕ ІІІ ст. з наявністю вираженої коркової атаксії, бульбарно-псевдобульбарного синдрому, помірного аміостатичного синдрому. Розлади особистості та поведінки внаслідок гострого порушення мозкового кровообігу з емоційно-лабільним(астенічним) синдромом, когнітивними порушеннями. Псоріаз розповсюджений. Аденома простати І-ІІ ст., цистит.

У зв`язку із тим, що у підекспертного ОСОБА_3 в психічному статусі згідно медичної документації, порушень, які б відповідали діагнозу дисциркуляторної енцефалопатії(ДЕ) ІІІ ступеня не описані, комісія АСПЕК прийшла до висновку, що дати беззаперечну відповідь про ступінь порушення психічної діяльності у ОСОБА_3 в період підписання ним заповіту 15 червня 2017 року не представляється можливим.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №09/К від 02 липня 2019 року за результатами проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи комісією експертів психіатрів встановлено, що з матеріалів цивільної справи, представленої медичної документації вбачається, що ОСОБА_3 при житті хворів гіпертонічною хворобою. У жовтні 2016 року переніс ішемічний інсульт, внаслідок чого у нього з`явились порушення артикуляції мови, орієнтації в часі; зниження пам`яті(в основному на текучі події), критики; негативізм, плаксивість. Наявні психічні симптоми супроводжувались також проявами неврологічної симптоматики. Такі психічні розлади кваліфікувались лікарями як помірно виражений психоорганічний синдром та розлади особистості і поведінки викликані ГПМК. Емоційно лабільний(астенічний) синдром з когнітивними порушеннями. При цьому загальний стан ОСОБА_3 вже на початку червня 2017 року погіршується, він відмовляється від їжі, йому діагностується дисциркуляторна енцефалопатія вже ІІІ ст.

Враховуючи вищевказане, експерти вказали, що надати категоричну відповідь на питання чи міг ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період підписання ним заповіту 15 червня 2017 року неможливо у зв`язку з недостатністю та протиречивістю даних про глибину наявних психічних розладів в інтелектуально-мнестичній та емоційно-вольовій сферах.

З досліджених судом доказів вбачається, що зважаючи на хворобу заповідача, через що останній не міг самостійно прочитати та підписати заповіт, посвідчення заповіту ОСОБА_3 відбулось у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а підписав вказаний заповіт за дорученням заповідача ОСОБА_6 , особу яких нотаріусом встановлено та дієздатність перевірено, про що зроблено відповідний запис у тексті заповіту.

При цьому, з показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 встановлено, що запис у заповіті про те, що текст даного заповіту до його підписання зачитано вголос обома свідками не відповідає дійсності, оскільки заповіт перед його підписанням був зачитаний уголос його підписувачем ОСОБА_6 , натомість сама свідок вказаний заповіт перед його підписанням уголос не зачитувала.

Крім цього, незважаючи на те, що заповідач в силу хвороби не міг самостійно прочитати заповіт, нотаріусом у заповіті ОСОБА_3 від 15 червня 2017 року не зроблено відповідну відмітку про те, що текст вказаного заповіту до його підписання був нею уголос зачитаний заповідачу.

Зазначені обставини в силу вимог ч.1 ст.1257 ЦК України свідчать про нікчемність заповіту ОСОБА_3 від 15 червня 2017 року, який складено із порушення встановленого законом порядку його посвідчення. …….

…….За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що заповіт ОСОБА_3 від 15 червня 2017 року, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А., за реєстром №2-1497 є нікчемним в силу вимог ч.1 ст.1257 ЦК України через допущені порушення вимог щодо порядку його посвідчення, а тому підстави для визнання його недійсним у судовому порядку відсутні.»

Відповідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В свою чергу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (ч.1, 2 ст. 202 ЦК України).

За своєю правовою природою дійсно заповіт є одностороннім правочином, а відтак Суд наголошує, що загалом ідея санації (оздоровлення) нікчемного заповіту має право на існування.

Відтак у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину суд, як зазначено у частині 2 статті 219 ЦК, може визнати його дійсним, якщо він відповідав справжній волі особи, котра його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Суд погоджується з доводами позивачки, що відсутні докази того, що у момент посвідчення спірного заповіту ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій на не міг керувати ними, тобто був недієздатний.

Разом з тим, з метою застосування частини другої ст.. 219 ЦК України, визначальним є не факт діє чи відсутність дієздатності особи, а моментне зовнішнє виявлення її дійсної волі на розпорядження майном.

Означеним вище рішенням суду встановлено факт, котрий не потребує доказування, а саме - надати категоричну відповідь на питання чи міг ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період підписання ним заповіту 15 червня 2017 року неможливо у зв`язку з недостатністю та протиречивістю даних про глибину наявних психічних розладів в інтелектуально-мнестичній та емоційно-вольовій сферах.

За європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на уже встановлений рішенням суду факт недостатності та протиречивості даних про глибину наявних психічних розладів в інтелектуально-мнестичній та емоційно-вольовій сферах покійного ОСОБА_3 в період підписання заповіту 15 червня 2017 року, стороною позивача належними, допустимими та достатніми доказами, не доведено Суду відповідності змісту спірного заповіту справжній волі заповідача, та існування обставин, які всупереч волі заповідача перешкоджали посвідченнію спірного заповіту згідно з законом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 133, 263, 265, 352, 354 ЦПК України

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання дійсним заповіту ОСОБА_3 від 15.06.2017 року, посвідченого нотаріально за №2-1497 відмовити..

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня cкладання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк