РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/14163/18

Провадження № 22-ц/4815/1007/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Штогрін Вікторією Святославівною на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 вересня 2017 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час між нею та відповідачем домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини немає, оскільки ОСОБА_2 взагалі відмовляється надавати кошти на утримання дитини, яка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Вона має змогу утримувати дитину тільки завдяки своїм батькам, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і крім соціальних виплат інших доходів не має. Вона позбавлена можливості працювати щоб отримати дохід на утримання дитини, оскільки дочка зовсім маленька. Їй не відомо достовірно чи відповідач працює, з його слів він працевлаштований. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на її користь на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість ) грн. 00 коп. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 31.07.2018 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча ) грн.00 коп., щомісячно, з 31.07.2018 року до 18.05.2021 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції оцінивши в сукупності достовірно встановлені докази та обставини, відповідно до ст. 182 СК України, прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини за рішенням суду, у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дитини у добровільному порядку, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1626 грн., що є визначеним ЗУ "Про державний бюджет на 2019 року" прожитковим мінімумом на дитину до 6 років на день ухвалення рішення, з індексацією відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 31.07.2018 року до повноліття дитини. Крім того, у зв`язку з тим, що позивачка має малолітню дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не має можливості одночасно працювати та здійснювати належний догляд за дитиною, відтак має право на утримання за рахунок чоловіка. За таких обставин, місцевий суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення коштів на утримання дружини підлягає до задоволення частково та стягненню на її утримання з відповідача 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із заочним рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 адвокат Штогрін В.С. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що при призначенні розміру аліментів місцевим судом не було досліджено майновий стан їх платника, а саме не був врахований той факт, що на момент призначення аліментів відповідач був безробітним та не мав стабільного доходу, що вбачається із трудової книжки останнього. З 22 травня 2018 року ОСОБА_2 ніде офіційно не працював, а на роботу влаштувався лише у листопаді 2020 року. Відповідач не відмовляється від матеріальної допомоги на утримання дитини, але розмір такої допомоги має бути визначений у розумних межах та ґрунтуватись на реальних доводах у потребі її збільшеного розміру. У даному випадку, судом першої інстанції не було встановлено, а позивачем не доведено того факту, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому виплачувати 2000 грн., а не 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на день подачі позову становив - 779, 50 грн.. До позовної заяви не додано доказів того, що дитина потребує такого розміру аліментів, не доведено потреби в додаткових витратах на її утримання. Крім того, вважає, що позивачем не було надано жодного доказу для суду щодо погіршення свого матеріального становища, а також потребу у фінансовій допомозі відповідача. Більше того, позивач не надала суду доказів перебування її у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Переконаний, що для призначення аліментів на утримання позивача та визначення розміру такої допомоги, необхідно надати суду докази потреби в їх призначенні та неможливості позивача самій утримувати себе.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а заочне рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 вересня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1604, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно наказу Рівненського обласного центру з гідрометеорології №43-в від 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 , бухгалтеру І кат. Рівненського ЦГМ, надано відпустку без збереження заробітної плати з 02.08.2018 року по 18.05.2021 року по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує (постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі №461/4936/16).

Відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Враховуючи наведені обставини справи та норми матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується із рішенням місцевого суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1626 грн. 00 коп..

Також обґрунтованим є рішення місцевого суду в частині утримання ОСОБА_1 та стягнення на її користь аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох річного віку, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості одночасно працювати і здійснювати належний догляд за нею, а відтак має право на утримання за рахунок відповідача.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

ОСОБА_2 є працездатним, має задовільний стан здоров`я, що ним не заперечується, інших осіб на своєму утриманні немає, а тому зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя та надавати матеріальну допомогу своїй дитині.

Факт наявності у ОСОБА_2 такого матеріального стану, який би не дозволяв сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, останнім не доведений. Відсутність офіційного працевлаштування не звільняє його від батьківського обов`язку утримувати свою дитину та сплачувати аліменти у розмірі, який відповідає її інтересам, потребам і є необхідним для забезпечення належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Штогрін Вікторією Святославівною залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.