Провадження № 22-ц/802/1091/21 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Ганжа М.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом та одночасно подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку і розташований на ній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення арешту на все належне відповідачці нерухоме майно; заборони відповідачці або будь-яким іншим третім особам вчиняти від імені (за дорученням) та/або в інтересах відповідачки чи інших третіх осіб дії, спрямовані на відчуження (вибуття із власності) земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування, здійснювати їх опис, реалізацію у рахунок інших боргових зобов`язань, здійснювати реєстрацію місця проживання громадян за цією адресою, надавати у користування третім особам, у тому числі для їх проживання та/або здійснення будь-якої господарської та/або комерційної діяльності.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Відповідачка та її представник апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з таких підстав.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що нерухоме майно, стосовно якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, уже перебуває в іпотеці іншої особи, що призведе до невиправданого втручання у переважне право іпотекодержателя звернути на нього стягнення. Поряд з іпотекою зареєстровані інші накладені державним виконавцем обтяження, а тому відсутня небезпека відчуження спірного майна відповідачем під час провадження у цій справі.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики на загальну суму 370639,21 доларів США (а.с.1-4).

Предметом спору являються грошові кошти.

29.06.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку і розташований на ній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення арешту на все належне відповідачці нерухоме майно; заборони відповідачці або будь-яким іншим третім особам вчиняти від імені (за дорученням) та/або в інтересах відповідачки чи інших третіх осіб дії, спрямовані на відчуження (вибуття із власності) земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування, здійснювати їх опис, реалізацію у рахунок інших боргових зобов`язань, здійснювати реєстрацію місця проживання громадян за цією адресою, надавати у користування третім особам, у тому числі для їх проживання та/або здійснення будь-якої господарської та/або комерційної діяльності (а.с.6-7).

Згідно роз`яснень, даних в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заява позивача про забезпечення позову містить причини та обґрунтування його необхідності, зокрема, обґрунтована тим, що відповідачка, отримавши позовну заяву про стягнення значної суми коштів, може відчужити належні їй земельну ділянку і житловий будинок, що може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду про стягнення коштів.

Апеляційним судом ураховується, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ураховуючи наведене, а також заявлену позивачем ціну позову, приєднані до заяви дані про наявність у власності відповідачки майна, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову, а саме в частині заборони відповідачці ОСОБА_2 відчужувати належне їй нерухоме майно земельну ділянку та житловий будинок.

Підстав накладати арешт на це майно, а також на все майно, належне відповідачці суд не вбачає, оскільки ні це, ні будь-яке інше майно не є предметом позову. Крім того, позивач не подав даних про наявність у відповідачки будь-якого іншого нерухомого майна.

Також відсутні підстави для забезпечення позову шляхом заборони будь-яким іншим третім особам вчиняти від імені (за дорученням) та/або в інтересах відповідачки чи інших третіх осіб дії, спрямовані на відчуження (вибуття із власності) земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування, здійснювати їх опис, реалізацію у рахунок інших боргових зобов`язань, здійснювати реєстрацію місця проживання громадян за цією адресою, надавати у користування третім особам, у тому числі для їх проживання та/або здійснення будь-якої господарської та/або комерційної діяльності, оскільки власником майна являється на даний час ОСОБА_2 і будь-яка заборона може застосовуватися саме щодо неї, як власника цього майна, а не будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб, які не являються учасниками справи. Крім того, позивач не обґрунтував необхідності заборони відповідачці користуватися належним їй нерухомим майном.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме в частині заборони відповідачці ОСОБА_2 відчужувати належне їй нерухоме майно земельну ділянку та житловий будинок.

Доводи відповідачки у відзиві на апеляційну скаргу про безпідставність позовних вимог відхиляються апеляційним судом, оскільки не впливають на вирішення заяви про забезпечення позову, а стосуються фактично розгляду справи по суті.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду та прийняття нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відчужувати належні їй земельну ділянку площею 0,0226 га, кадастровий номер :11:011:0023 та житловий будинок загальною площею 231,5 кв.м, житловою площею 161,3 кв.м, розташований на АДРЕСА_1 .

У решті заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді