Справа №351/1046/21
Номер провадження №2/351/527/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г. ,

позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що 10.08.2000р. між нею та відповідачем укладено шлюб. 03.06.2015р. шлюб між ними розірвано, що підтверджується рішенням Снятинського районного суду.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Діти проживають разом з нею та перебувають повністю на її утриманні.

Рішенням Снятинського районного суду від 26.04.2021р. у справі № 351/496/21 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням у розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку.

Відповідач не розуміє, що на 1500 грн. прожити та забезпечити дитину, яка навчається, неможливо. Відповідач не цікавиться станом здоров`я сина та його додатковими витратами на лікування.

Дитина має хронічне захворювання, діагноз: хронічний простатит, та потребує регулярних медичних обстежень, стаціонарного лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах, прийому дороговартісних ліків, тощо. В минулому також було зроблено обстеження по зору та операційне втручання.

Вона одна не в змозі самостійно утримувати їхнього спільного сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини.

Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків становить 10000 грн.. Таким чином відповідач повинен сплатити їй половину вартості понесених витрат на лікування сина, що становить 5 000 грн..

Відповідач є працездатним, працює та отримує заробітну плату, хоча офіційно перебуває на обліку як безробітний. Інших дітей у відповідача немає.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , одноразово в сумі 5 000 грн.

Ухвалою судді від 14.06.2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на даний час ніде не працює, знаходиться у важкому матеріальному становищі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Снятинського районного суду від 03.06.2015р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки дитина має захворювання: хронічний простатит, що вимагає додаткових витрат на лікування та оздоровлення у санаторно-курортних закладах. Відповідач добровільно такої допомоги не надає.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Щодо стягнення додаткових витрат, то суд керується наступним.

Питання участі батьків у додаткових витратах на дитину викладено у статті 185 СК України, а саме: той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За загальним правилом статті 179 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням розуміються витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

До додаткових витрат на дитину позивачка віднесла витрати за оплату за проживання в гуртожитку ВДНЗУ «Буковинський державний медичний університет».

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що факт понесення додаткових витрат, які були понесені позивачкою, доведено нею в частині витрат за оплату за проживання в гуртожитку ВДНЗУ «Буковинський державний медичний університет», що підтверджується квитанцією № N1DTK3977M від 28.08.2019р. на суму 2 600, 00 грн..

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих позивачкою доказів, суд приходить до переконання, що 1/2 частина понесених позивачкою додаткових витрати на оплату для сина за навчання становить: 2 600,00 грн. / 2 = 1 300,00 грн., що відповідно підлягає стягненню також з відповідача.

Окрім того, Главою 16 СК України передбачено обов"язок батьків утримувати повнолітніх дітей.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Додаткові витрати на дитину регламентуються ст.185 СК України, яка не входить у перелік статтей, визначених ст.201 СК України. Таким чином, відповідач не зобов"язаний приймати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (постанова ВС від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц).

А тому, суд дійшов висновку, що в задоволенні частини позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача витрат на утримання повнолітнього сина по сплаті за медичну консультацію в ТОВ «Мавекс-Буковина» ПП «Медичний центр Мавекс» в сумі 2 950 грн. та витрат за здачу аналізів в ТОВ «Медекс плюс» в сумі 4100 грн. слід відмовити, оскільки дані додаткові витрати на сина регламентуються ст.185 СК України, яка не входить у перелік статтей, визначених ст.201 СК України.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 236 грн. 08 коп.

На підставі вищевикладеного, згідно вимог ст. ст. 179, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одноразово в сумі 1 300, 00 (одна тисяча триста) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін