Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2021 Справа №607/9161/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Савіцької О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати - ОСОБА_3 . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 проживали та були зареєстровані позивачка, мати, батько, а також брат позивачки ОСОБА_4 . Померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/4 частині в цьому будинку як членам колгоспного двору. Після смерті батька спадщину прийняла позивачка та його дружина (мати позивачки) ОСОБА_3 згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (спадкова справа №246/2002, яка заведена Тернопільською районною державною нотаріальною конторою). Після смерті матері спадщину позивачка прийняла згідно ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №222/2013, яка знаходиться в провадженні Тернопільської районної державної нотаріальної контори. На даний час позивачка звернулася в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини за законом на зазначений будинок, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документ про належність цього майна спадкодавцеві.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на 2/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 31 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 02 серпня 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу розгляду по суті.

Представник позивачки, адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив суд справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради подав до суду клопотання, у якому просив суд розглядати цивільну справу без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 лютого 1972 року Козівською сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС, позивачка ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_3 .

Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1991 року слідує, що цілий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є ОСОБА_2

19 жовтня 1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 19 жовтня 1991 року. Після укладення шлюбу позивачці ОСОБА_4 було присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 07 жовтня 2002 року Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 19 листопада 2012 року Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки № 147, виданої Великогаївською сільською радою 24 квітня 2013 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 України. На день її смерті та по даний час за цією адресою були зареєстровані та постійно проживали і проживають члени сім`ї: дочка - ОСОБА_1 - 1972 року народження, зять - ОСОБА_5 - 1969 року народження, онуки - ОСОБА_7 - 1992 року народження, ОСОБА_8 - 1998 року народження

Відповідно до довідки № 68, виданої Великогаївською сільською радою 15 березня 2021 року, в колгоспному дворі в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: ОСОБА_2 , 1936 р. н. - голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 1938 року народження - дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , 1972 року народження - дочка, ОСОБА_4 1974 року народження - син. Присадибна земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,25 га не приватизована.

16 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , житлова площа 48,0 кв.м., загальна площа 67,2 кв.м., допоміжна площа 19.2 кв.м.

Як вбачається із інформаційної довідки № 476, виданої 21 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , житловою площею 48,0 кв.м., загальною площею 67,2 кв.м. по обліку бюро рахується за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки № 105, виданої Великогаївською сільською радою 17 травня 2021 року, на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 України. На день його смерті за цією адресою зареєстровані і проживали: дружина - ОСОБА_3 - 1938 року народження, дочка - ОСОБА_1 - 1972 року народження, зять - ОСОБА_5 - 1969 року народження, онук - ОСОБА_7 - 1992 року народження, онук - ОСОБА_8 - 1998 року народження.

Висновком про ринкову вартість житлового будинку, з надвірними будівлями і спорудами, об`єкту житлової нерухомості, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , для подання результатів оцінки до суду, виготовленим ПП «Тернопільське експертно-консультаційне бюро» встановлено, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, об`єкту житлової нерухомості (адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ) складає 43 440 грн.

Постановами державного нотаріуса Тернопільського районної державної нотаріальної контори Підгайної І. В. № 1155/02-31 та № № 1156/02-31 від 19 травня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Зі змісту цих постанов також вбачається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 246/2002, після смерті ОСОБА_2 , за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину від 19 березня 2004 року за №300. Спадкоємцем, що також прийняв спадщину є дружина померлого ОСОБА_3 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 17 травня 2021 року за № 105. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Також у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 222/2013, після смерті ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину від 07 травня 2013 року за №587. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 квітня 2013 року за № 147. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до наступного висновку.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З огляду на те, що станом на квітень 1991 року членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були: ОСОБА_2 , 1936 р. н. - голова двору, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , то право власності на вказаний будинок належав їм по 1/4 частки кожному.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Пунктом 1 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до cт. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ч. 1 cт. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 cт. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Як зазначено у постанові державного нотаріуса Тернопільського районної державної нотаріальної контори Підгайної І. В. після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 246/2002, спадщину прийняли донька ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3 , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відтак 1/4 частку двору за адресою АДРЕСА_1 належну ОСОБА_2 як члену колгоспного двору після його смерті успадкували донька ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3 по 1/8 частці.

Таким чином, ОСОБА_3 мала у власності 1/4 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 як член колгоспного двору та 1/8 як спадкоємиця після смерті ОСОБА_10 , що разом становить 3/8 часток.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України.

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З огляду на те, що на день смерті ОСОБА_3 її донька ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала разом із нею, то на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК вона спадкувала належні ОСОБА_3 3/8 частки будинковолодіння за вищевказаною адресою.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 успадкувала за законом після смерті батька ОСОБА_2 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , та після смерті матері ОСОБА_3 - 3/8 частини вказаного будинковолодіння, що разом становить 2/4 або 1/2 частину.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_2 отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Козівської сільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області 30 червня 1991 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 5, що слідує з що слідує з копії цього документу, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада, , адреса місцезнаходження: вул. Галицька, буд. 47, с. Великі Гаї Тернопільського р-ну Тернопільської обл., 47722.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська