Ухвала

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 587/1967/20

провадження № 61-12270ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року в справі за позовом Керівника сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної ради до Сумської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Сумське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Сумський агролісгосп», про визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання недійсними державних актів на землю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Керівник Сумської місцевої прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати розпорядження Сумської районної державної адміністрації від 15 квітня 2008 року № 309 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність»; визнати недійсними державні акти на землю, видані ОСОБА_2 , з відміткою нотаріуса про перехід права власності до ОСОБА_1 ; визнати недійсними договори купівлі-продажу від 04 серпня 2011 року, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути у комунальну власність територіальних громад Сумської обласної ради земельні ділянки площами 0,1 га та 0,9 га.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури задоволено. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року скасовано і ухвалено нову постанову, якою задоволено позов. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Сумської районної державної адміністрації від 15 квітня 2008 року № 309 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність». Визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯЕ № 411273 на земельну ділянку площею 0,9 га, кадастровий номер :09:001:1007, за ОСОБА_2 з відміткою нотаріуса Сумського нотаріального округу від 04 серпня 2011 року № 3488 про перехід права власності до ОСОБА_1 . Визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯЕ № 411274 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :09:001:1008, за ОСОБА_2 з відміткою нотаріуса Сумського нотаріального округу від 04 серпня 2011 року № 3484 про перехід права власності до ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 серпня 2011 року земельної ділянки площею 0,9 га, кадастровий № :09:001:1007, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 серпня 2011 року земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий № :09:001:1008, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути в комунальну власність територіальних громад Сумської обласної ради земельні ділянки площею 0,9 га, кадастровий № :09:001:1007, та площею 0,1 га, кадастровий № :09:001:1008. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 липня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і залишити без змін рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 960, ОСОБА_1 отримала зазначену ухвалу 25 серпня 2021 року.

На виконання вимог вказаної ухвали 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити без змін рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року. Вимоги ухвали заявником виконано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказала, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-3029цс15, від 16 листопада 2016 року у справі № 2-2469цс16, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12, від 23 жовтня 2019 року у справі № 488/402/16-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 490/9612/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 297/829/17, від 18 серпня 2021 року у справі № 352/467/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

ОСОБА_1 також зазначила, що наявні підстави для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц, про те, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

ОСОБА_1 також заявила клопотання, в якому посилаючись на положення абзацу 2 частини восьмої статті 394 та частини першої статті 436 ЦПК України, просить зупинити виконання постанови Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявивши клопотання про зупинення виконання постанови Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ОСОБА_1 не навела достатніх підстав і не надала доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання судового рішення, зокрема документів про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що заявником не наведено достатніх підстав і не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Витребувати із Сумського районного суду Сумської області цивільну справу № 587/1967/20 за позовом Керівника сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної ради до Сумської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Сумське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Сумський агролісгосп», про визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання недійсними державних актів на землю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Сумського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко