Справа № 624/735/21
провадження № 2/624/319/21
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, в якому просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Рояківську сільську раду Кегичівського району Харківської області, як орган державної реєстрації актів цивільного стану, внести до актового запису №01, складеного 20 січня 2014 року Рояківською сільською радою Кегичівського району Харківської області про народження ОСОБА_3 , відповідну інформацію про батька дитини ОСОБА_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що з вересня 2013 року по грудень 2014 року позивач проживала як з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у с. Гутирівка, Кегичівського району, Харківської області. Вели спільне господарство, разом проводили час, мали взаємні права та обов`язки. У період вагітності у грудні 2014 року батько дитини залишив родину. При реєстрації народження дитини ОСОБА_3 , оскільки не було підстав вносити запис у Книгу реєстрації народжень за ст. 126 СК України, реєстрацію народження дитини було проведено за ст. 135 СК України. Батько дитини знав про її народження та не заперечував свого батьківства, навіть декілька разів спілкувався з дитиною, про що свідчать спільні фото. На даний час батько не спілкується з дитиною, участі у її вихованні не приймає. Декілька разів позивач зверталась до відповідача з проханням фінансової допомоги на дочку, на що відповіді не отримала.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм чинного ЦПК України, у позовній заяві почергово повинно бути викладено по кожній позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Так позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що відомості про батька дитини були внесені відповідно до ст. 135 СК України, проте відповідних доказів цього не надано.

Копія свідоцтва про народження дитини таких даних не містить. Порядок проведення реєстрації народження дитини можливо встановити з актового запису про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, які до позовної заяви не додані.

Крім того, позивач у викладі позовних вимог просить зобов`язати вчинити дії щодо внесення змін до актового запису про народження Рояківську сільську раду Кегичівського району Харківської області.

При цьому не залучає Рояківську сільську раду до участі у справі як її учасника.

Також суд звертає увагу позивача, що сільські ради на території Кегичівського району, відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» припинили свою діяльність шляхом реорганізації та приєднання до об`єднаної територіальної громади.

На виконання вимог даної ухвали суду позивач має надати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження дитини.

Уточнити позовні вимоги щодо другої позовної вимоги, у разі необхідності залучити як відповідного учасника справи орган до повноважень якого входить вчинення реєстраційних дій щодо актів цивільного стану зазначивши відомості у відповідності до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та надати до суду копію позовної заяви та доданих до неї документів для направлення цій особі. При цьому позивачу необхідно взяти до уваги, що відповідно до ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, смерті. Внесення змін до актових записів цивільного стану, поновлення та їх анулювання проводять відділи державної реєстрації актів цивільного стану.

Також позивачу необхідно додати до позовної заяви всі наявні докази для підтвердження позовних вимог.

У разі неможливості самостійно надати докази, заявник має право заявити клопотання про їх витребування судом у відповідності до ст. 84 ЦПК України.

Також, позивачу роз`яснюються положення п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, якими встановлено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). Позивач зобов`язаний разом з поданням позовної заяви подати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Зважаючи на принцип диспозитивності, встановлений ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою та другою ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За правилами, встановленими частиною восьмою вказаної статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За правилами частини першої статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи наведене, позивачу надається можливість у строк, встановлений цією ухвалою додати всі наявні докази на підтвердження цієї обставини; зазначити чи наявні докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (чи, у разі необхідності, - заяви про витребування чи забезпечення доказів), уточнити позовні вимоги та залучити всіх заінтересованих осіб до участі у справі.

За правилами частини першої ст. 187 ЦПК України суд має відкрити провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи виявлені недоліки при оформленні позовної заяви, на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої ст. 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачу встановлюється строк для усунення недоліків.

Позивачу слід взяти до уваги, що якісна підготовка до судового розгляду спрямована в першу чергу на захист прав самого позивача та забезпечення розгляду справи у порядку, про який просить позивач, без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого стане економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Суд надає позивачу максимальний з передбачених ЦПК України строк на усунення недоліків десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Роз`яснити позивачу, що у відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Крапівка