Справа № 138/3127/20
Провадження № 22-ц/801/1620/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокуСправа № 138/3127/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Голоти Л. О., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про скасування державної реєстрації права оренди і витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Цибульського О. Є. від 23 квітня 2021 року,

встановив:

В грудні 2019 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі СТОВ «Прогрес») звернулось з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за яким просило:

-визнати недійсним договір оренди землі від 25 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0082, площею 1,9428 га, розташованої на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-скасувати державну реєстрацію права оренди, запис про яку внесено державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17719400 від 28 листопада 2016 року;

-визнати недійсним договір оренди землі від 25 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0111, площею 1,9429 га, розташованої на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-скасувати державну реєстрацію права оренди, запис про яку внесено державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17720111 від 28 листопада 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 12 січня 2010 року ОСОБА_2 уклала договори оренди цих земельних ділянок з СТОВ «Прогрес» строком на 10 років. Ці договори були зареєстровані відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель 27 травня 2011 року вчинено записи, відповідно, № 00238 та 00237. 01 жовтня 2012 року сторони уклали додаткові угоди до договорів оренди, виклавши їх у новій редакції. 14 грудня 2012 року додаткові угоди зареєстровані відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель 27 травня 2011 року вчинено записи, відповідно, № 04970 та 04967. Земельні ділянки перебували на час звернення з позовом у користуванні СТОВ «Прогрес», ОСОБА_2 отримувала за них орендну плату. Незважаючи на це 20 листопада 2016 року ОСОБА_2 уклала договори оренди щодо цих же земельних ділянок з ОСОБА_1 , а 30 листопада 2016 року державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Лістафорова В. В. прийняла рішення індексний номер 32633182 та 32631726 про державну реєстрацію права оренди зазначених земельних ділянок ОСОБА_1 строком на 10 років.

Довідавшись про вчинення ОСОБА_1 так званої «подвійної реєстрації» права оренди земельних ділянок, які орендувались СТОВ «Прогрес», 17 листопада 2017 року воно подало адміністративний позовом про визнання протиправним та скасування рішень держаного реєстратора щодо реєстрації права оренди на земельні ділянки ОСОБА_1 . Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2018 року провадження в адміністративній справі закрито оскільки спір не є публічно-правовим, а оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки за третьою особою є захистом прав позивача на користування земельними ділянками від їх порушення іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна, а тому з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватись за правилами господарського чи цивільного судочинства.

ОСОБА_2 в грудні 2017 року зверталась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до СТОВ «Прогрес» про визнання договорів оренди та додаткових угод недійсними. Заочним рішенням від 16 грудня 2019 року визнано вказані договори оренди землі недійсними. 08 жовтня 2020 року Вінницьким апеляційним судом заочне рішення скасовано, в позові ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до СТОВ «Прогрес», за яким просила:

-витребувати з незаконного володіння СТОВ «Прогрес» земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0082, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,94 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0111, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9429 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-скасувати запис у Державному реєстрі земель від 27 травня 2011 року № 00140 щодо права оренди за договором оренди землі від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0111, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9429 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-скасувати запис у Державному реєстрі земель від 14 грудня 2012 року № 00140 за угодою про внесення змін в договір оренди землі без номера та дати, щодо права оренди за договором оренди землі від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес»;

-скасувати запис у Державному реєстрі земель від 27 травня 2011 року № 00237 щодо права оренди за договором оренди землі від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0082, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,94 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

-скасувати запис у Державному реєстрі земель № 04967 від 14 грудня 2012 року щодо права оренди за угодою від 01 жовтня 2012 року про внесення змін в договір оренди землі від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес».

На обґрунтування вимог зустрічного позову вказувала, що про існування договорів оренди зі СТОВ «Прогрес» та додаткових угод до них вона довідалась, коли СТОВ «Прогрес» звернулось із адміністративним позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за договорами, які вона уклала з ОСОБА_1 . Оскільки договорів оренди землі та додаткових угод зі СТОВ «Прогрес» вона не підписувала, підпис в графі «Орендодавець» у них виконано іншою особою, яку вона не уповноважувала на таке, то звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до СТОВ «Прогрес» про визнання зазначених договорів та додаткових угод недійсними. У цій справі висновком експерта № 080/18 від 10 вересня 2019 року було встановлено, що підписи в графі «Орендодавець» у договорах оренди від 12 січня 2010 року та договорах оренди землі у новій редакції відповідно до додаткових угод від 01 жовтня 2012 року, сторонами яких зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» виконано не нею, а іншою особою.

Оскільки договорів оренди землі зі СТОВ «Прогрес» та додаткових угод до них ОСОБА_2 не укладала, а тому вважала, що земельні ділянки підлягають витребуванню з незаконного володіння СТОВ «Прогрес», а записи про державну реєстрацію права оренди за ними скасуванню.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 квітня 2021 року у задоволенні змінених первісних позовних вимог СТОВ «ПРОГРЕС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до СТОВ «Прогрес» задоволено.

Витребувано з незаконного володіння СТОВ «Прогрес» на користь ОСОБА_2 :

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0082, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,94 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0111, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9429 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Скасовано запис у Державному реєстрі земель від 27 травня 2011 року № 00140 щодо права оренди по договору оренди землі б/н від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0111, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9429 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Скасовано запис у Державному реєстрі земель № 00497 від 14 грудня 2012 року щодо права оренди по угоді про внесення змін в договір оренди землі без номера та дати, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес».

Скасовано запис у Державному реєстрі земель від 27 травня 2011 року № 00237 щодо права оренди по договору оренди землі б/н від 12 січня 2010 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0082, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,94 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Скасовано запис у Державному реєстрі земель № 04967 від 14 грудня 2012 року щодо права оренди по угоді про внесення змін в договір оренди землі б/н від 12 січня 2010 року, що датована 01 жовтням 2012 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес».

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні договори та угоди між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 є такими що не укладені, оскільки, як вбачається з висновку судово-почеркознавчої експертизи № 080/18 від 10 вересня 2019 року, підписи на них виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Тобто дані правочини є недійсними в зв`язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені законодавством України щодо укладання такого виду договорів.

Право ОСОБА_2 на володіння, користування та розпорядження належним їй майном дійсно було порушено, а тому воно підлягає захисту шляхом витребування з незаконного володіння належних їй земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди за СТОВ «Прогрес».

В апеляційній скарзі СТОВ «Прогрес», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просило рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову СТОВ «Прогрес» та відмову у зустрічному позові ОСОБА_2 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи № 080/18 від 10 вересня 2019 року, який суд першої інстанції поклав в основу рішення, всупереч приписам статті 7 Закону України «Про судову експертизу» виконано не державною спеціалізованою установою, а суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма Соломон», що є підприємством приватної форми власності, а тому є недопустимим доказом. Інших доказів, які б підтверджували факт підписання оспорюваних ОСОБА_2 договорів оренди землі та додаткових угод до них не нею, а іншою особою у справі немає.

Представниця ОСОБА_2 адвокат Гримайло К. Л. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Суд установив, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія ВН б/н ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 1,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, кадастровий номер :02:000:0082.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12 січня 2010 року ОСОБА_2 передала СТОВ «Прогрес» земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,94 га у платне строкове користування строком на 10 років.

Договір був зареєстрований відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель 27 травня 2011 року вчинено запис № 00237.

За актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 12 січня 2010 року СТОВ «Прогрес» прийняло в користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення № НОМЕР_1 площею 1,94 га.

Угодою від 01 жовтня 2012 року внесено зміни в договір оренди землі від 12 січня 2010 року шляхом його викладення у новій редакції.

14 грудня 2012 року додаткова угода зареєстрована відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04967.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12 січня 2010 року ОСОБА_2 передала СТОВ «Прогрес» земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,9429 га у платне строкове користування строком на 10 років.

Договір був зареєстрований відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель 27 травня 2011 року вчинено запис № 00238.

За актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 12 січня 2010 року СТОВ «Прогрес» прийняло в користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення № НОМЕР_2 площею 1,9429 га.

Угодою від 01 жовтня 2012 року внесено зміни в договір оренди землі від 12 січня 2010 року шляхом його викладення у новій редакції. Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0111.

14 грудня 2012 року додаткова угода зареєстрована відділом Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04970.

25 листопада 2016 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0082, площею 1,9428 га, розташованої на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області строком на 10 років.

28 листопада 2016 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17719400 вчинено запис про державну реєстрацію права оренди на цю ділянку за ОСОБА_3

25 листопада 2016 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0111, площею 1,9429 га, розташованої на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області строком на 10 років.

28 листопада 2016 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17720111 вчинено запис про державну реєстрацію права оренди на цю ділянку за ОСОБА_3 .

Як передбачено частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до загальних вимог письмової форми правочину, останній вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (стаття 207 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку про неукладеність договорів оренди від 12 січня 2010 року та додаткових угод до них від 01 жовтня 2012 року, як таких, що не підписані орендодавцем ОСОБА_2 , пославшись на висновок судово-почеркознавчої експертизи № 080/18 від 10 вересня 2019 року, проведеної в іншій справі Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області № 138/3119/17 за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Прогрес» про визнання недійсними правочинів, фотокопія якого була надана представницею ОСОБА_2 адвокатом Гримайло К. Л. із зустрічною позовною заяво.

З таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, почеркознавча експертиза є підвидом криміналістичної експертизи.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про судову експертизу» (далі Закон) виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (частина друга статті 7 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма Соломон», яким проведено почеркознавчу експертизу і складено висновок № 080/18 від 10 вересня 2019 року, приватне підприємство, його засновник фізична особа ОСОБА_5 , а тому цей висновок є недопустимим доказом виконання підписів в графі «Орендодавець» у договорах оренди землі та додаткових угодах до них між ОСОБА_2 та СТОВ «Прогрес» не позивачкою відповідачкою ОСОБА_2 , а іншою особою, інших доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 у справі немає, а тому суд першої інстанції не мав підстав вважати їх доведеними.

Щодо позовних вимог СТО «Прогрес», то апеляційний суд виходить із такого.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом (далі ЗК) України, Законом України «Про оренду землі».

Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина друга статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_2 із СТОВ «Прогрес» договорів оренди землі, додаткових угод до них та їх державної реєстрації).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (статті 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_2 із СТОВ «Прогрес» договорів оренди землі, додаткових угод до них та їх державної реєстрації).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції).

На час підписання 25 листопада 2016 року оскаржених СТОВ «Прогрес» договорів та реєстрації права оренди земельних ділянок ОСОБА_2 за ОСОБА_1 були чинними інші договори оренди цих ж об`єктів, укладені ОСОБА_2 зі СТОВ «Прогрес» 12 січня 2010 року і зареєстровані 27 травня 2011 року, а також додаткові угоди до них, якими ці договори викладені у новій редакції від 01 жовтня 2012 року, які були зареєстровані 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему Могилів-Подільського району Вінницької області.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).

Внаслідок укладення оскаржених договорів ОСОБА_1 отримав право оренди земельними ділянками ОСОБА_2 , що стало перешкодою для СТОВ «Прогрес» у реалізації аналогічного права щодо тих самих земельних ділянок.

Підставою недійсності правочину є, зокрема невідповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

З огляду на це апеляційний суд прийшов до висновку про порушення права СТОВ «Прогрес» на оренду земельних ділянок та наявність підстав для визнання оскаржених договорів недійсним.

Такі самі висновки щодо застосування цих норм матеріального права у ситуації одночасного існування кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 07 серпня 2019 року у справі № 193/11/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 202 року у справі № 587/2326/16-ц.

Разом з тим вимоги про скасування державної реєстрації права оренди за договорами оренди землі, які визнані судом недійсними, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон № 1952), державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, за змістом цих норм судове рішення про визнання недійсним правочину, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідного речового права, є самостійною і достатньою підставою для державного реєстратора чи посадової особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону № 1952) для проведення державної реєстрації припинення речових прав, які були зареєстровані на підставі недійсного правочину, і додаткового зазначення у рішенні суду про скасування державної реєстрації прав не потребує.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Таким чином додаткове зазначення про скасування державної реєстрації права оренди за договорами оренди землі, які визнані судом недійсними, не є ефективним способом захисту прав позивача, тому що не впливає на їх поновлення, оскільки таке поновлення відбувається на підставі судового рішення про визнання недійсним правочину, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідного речового права.

Щодо заяви представника СТОВ «Прогрес» адвоката Зайцева В. Ю. про зміну предмета позову, згідно з якою він просив суд:

-скасувати державну реєстрацію права оренди, запис про яку внесено державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17719400 від 28 листопада 2016 року;

-скасувати державну реєстрацію права оренди, запис про яку внесено державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 за номером 17720111 від 28 листопада 2016 року,

апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до пункту першого частини другої, частини третьої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), на будь-якій стадії процесу.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову слід розуміти вимоги позивача про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права, у визначений ним спосіб (способи).

Як зазначалось, такі способи як правило визначені законом або договором (стаття 16 ЦК України, частина перша статті 5 ЦПК України).

На відміну від відмови від частини позовних вимог, яка допускається протягом усього розгляду справи по суті, зміна предмету позову, тобто обрання позивачем іншого, ніж той, який був визначений при поданні позовної заяви способу захисту його цивільних прав допускається до закінчення підготовчого засідання, а у справах, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання (частина третя статті 49 ЦПК України).

Зі змісту заяви представника СТОВ «Прогрес» адвоката Зайцева В. Ю. однозначного висновку про відмову від частини позовних вимог, а саме про визнання недійсними договорів оренди землі від 25 листопада 2016 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зробити неможливо.

При цьому відмова позивача від позову (всіх або частини позовних вимог) має власні, відмінні від зміни предмету позову процесуальні особливості на наслідки.

Так, згідно з частинами першою третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки такої процесуальної дії, перевіряє, чи не обмежений представник позивача у повноваженнях на її вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Отже, наслідком відмови позивача від позову (всіх або частини позовних вимог) є постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі (повністю або в частині позовних вимог, про відмову від яких заявив позивач), у якій має бути обов`язково зазначено про роз`яснення судом наслідків такої процесуальної дії.

Така ухвала підлягає апеляційному і касаційному оскарженню (пункт 15 частини першої статті 253, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Натомість зміна предмета позову, яка здійснена у порядку та строки, визначені частиною третьою статті 49 ЦПК України не потребує постановлення судом будь-якого процесуального документу (про таку зміну суд має зазначити в описовій частині ухвали про закриття підготовчого провадження та у судовому рішенні по суті справи).

Оскільки зміст заяви представника СТОВ «Прогрес» адвоката Зайцева В. Ю. не дає можливості зробити однозначного висновку про відмову від частини позовних вимог, суд першої інстанції не постановляв ухвали про закриття провадження у справі в частині цих вимог, вступна частина рішення містить зазначення про предмет позову СТОВ «Прогрес» визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації, в суді апеляційної інстанції представник СТОВ «Прогрес» адвокат Зайцев В. Ю. заявив, що від позову в частині вимог про визнання недійсними договорів оренди землі не відмовлявся, лише уточнив вимоги в частині скасування державної реєстрації права оренди, то зважаючи на зміст заяви СТОВ «Прогрес» про зміну предмета позову, вимоги за якою є ідентичними вимогам про скасування державної реєстрації права оренди, апеляційний суд розглянув справу в обсязі вимог, які були заявлені у позовній заяві.

Ураховуючи, що апеляційна скарга СТОВ «Прогрес» підлягає задоволенню частково, шляхом часткового задоволення позовних вимог СТОВ «Прогрес» і відмови у позові ОСОБА_2 , то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частинах необхідно стягнути на користь СТОВ «Прогрес» 2102 грн 00 к. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 3153 грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог СТОВ «Прогрес». З ОСОБА_2 підлягає також стягненню на користь СТОВ «Прогрес» 7697 грн 04 к. судового збору за подання апеляційної скарги, сплаченого відповідно до розміру судового збору, який ОСОБА_2 сплатила за подання зустрічного позову.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» задовільнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 квітня 2021 року скасувати і постановити нове судове рішення.

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» задовільнити частково.

Визнати недійсним укладений 25 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, площею 1,9428 га, кадастровий номер :02:000:0082, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Визнати недійсним укладений 25 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, площею 1,9429 га, кадастровий номер :02:000:0111, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Суботівка Могилів-Подільського району Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , в рівних частках на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», вул. Наддністрянська, 2, с. Суботівка Могилів-Подільського району Вінницької області, , 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн 00 к., з яких 2102 (дві тисячі сто два) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову та 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про скасування державної реєстрації права оренди і витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Суботівка Могилів-Подільського району Вінницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», вул. Наддністрянська, 2, с. Суботівка Могилів-Подільського району Вінницької області, , 7697 (сім тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 04 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 13 вересня 2021 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: Л. О. Голота

О. В. Ковальчук