"13" вересня 2021 р. Справа № 150/394/21
Провадження № 2/150/125/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцем майна померлої за законом була її дочка ОСОБА_3 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Оформити права на спадкове майно не встигла. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, оформити свої спадкові права на житловий будинок позбавлена можливості з огляду на те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно. А тому, постановою державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори від 20 травня 2021 року № 177/02-31 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідачем - Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність повноважного представника селищної ради. Крім того, зазначено, що селищна рада визнає позовні вимоги та не заперечує проти ї задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні при ній письмові докази дійшов висновку про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки, виданої Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області від 23 липня 2021 року № 567, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями за законом залишилися дочка - ОСОБА_3 , 1949 року народження, яка проживала в с. Березівка і фактично прийняла спадщину вступивши у володіння спадковим майном.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки, виданої Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області від 23 липня 2021 року № 568, після смерті ОСОБА_3 спадкоємицею за законом залишилася її дочка ОСОБА_1 , яка проживала з померлою в спадковому будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини та продовжує проживати на даний час.

Однак, оформити свої права на спадковий житловий будинок позивач не в змозі з огляду на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Відповідно до довідки, виданої КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 02 березня 2021 року № 198, правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровані.

А тому, постановою державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 20 травня 2021 року № 177/02-31 було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.1973; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Так, судом було досліджено виписки з по господарських книг за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, по с. Березівка, видані Чернівецькою селищною радою, відповідно до яких встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 . В подальшому, згідно виписок з по господарських книг за 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, по с. Березівка, видані Чернівецькою селищною радою встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 .

Однак, як слідує з довідки, виданої КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 02 березня 2021 року № 198, правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровані.

А тому, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будівлю позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Згідно з п.п. 3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за законом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та враховуючи те, що іншим чином ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 71,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що залишився після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН