РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзеський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УАСК АСКА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «УАСК АСКА»», свої вимоги мотивувала наступним.
24.08.2019 року близько 07 год. 00 хв. в смт. Згурівка Київської області на перехресті вулиць Московська-Залізнична, водій ОСОБА_2 , рухаючись автомобілем «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_2 , порушив вимоги пунктів 2.3. б), п. 16.11. ПДР України.
Внаслідок зіткнення автомобіль позивача та автомобіль автомобіль «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , отримали пошкодження зафіксовані в матеріалах справи.
Разом з тим, внаслідок встановлення вини сторін вищезазначеної дорожньої ситуації на гр. ОСОБА_2 , було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно за ст. 124 КУпАП.
Винуватим у ДТП 24.08.2019 року відповідно до постанови Згурівського районного суду Київської області, у справі № 365/487/19 є ОСОБА_2 .
Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до Договору страхування № АО/0685496. Відповідно до лімітів відповідальності, страховик відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
На замовлення ПрАТ «УАСК АСКА», ПП «Галавтоекспертиза» було проведено та складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ з коефіцієнтом фізичного зносу № 11С/10/19 від 26.10.2019 року, відповідно до якого встановлена вартість матеріального збитку, нанесеного в наслідок пошкодження автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 274 633,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 4.1 Договору ПрАТ «УАСК АСКА», страхова сума (ліміт зобов`язань Страховика щодо виплати страхового відшкодування) становить 200 000 грн.
На вимогу ст. 33 вищезазначеного Закону, позивач повідомила ПрАТ «УАСК АСКА» про страховий випадок, та в свою чергу виконала всі обов`язки, які передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Керуючись ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 30.09.2019 року позивач подала до ПрАТ «УАСК АСКА» заяву про страхове відшкодування, зі всіма документами, що вимагалися. Дані документи були прийняті уповноваженим працівником товариства 30.09.2019 року за вх. № 7410.
Після розгляду отриманих документів про дорожньо-транспортну пригоду, Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, і протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення.
Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місця з дня отримання Страховиком визначених у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів (ст. 37.1 Закону).
Таким чином, ОСОБА_1 вказує, що виплата страхового відшкодування мала бути здійснена Страховиком, не пізніше 30.10.2019 року.
Однак всупереч даній нормі, 23.06.2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» надіслала позивачеві листа, в якому відмовили їй у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що вона повідомила Страховика на 3 (третій) робочий день після даної події, чим порушила п. 15.9 Договору «ПрАТ «УАСК АСКА», а саме: підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення Страховика без поважних причин про настання події, що має ознаки страхового випадку, у передбачений Договором строк, або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Невиконання або неналежне виконання Страхувальником своїх обов`язків, передбачених пунктом 16.2 та розділом 17 Договору.
Позивач звертає увагу суду на те, відповідно до ППВС України від 21.08.2018 року у справі № 227/3573/16-ц Верховний Судом роз`яснено, що порушення страхувальником умов договору страхування може бути підставою для відмовити у виплаті страхового відшкодування лише в тому разі, якщо це порушення перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, та має оцінюватися судом в кожному конкретному випадку.
У відповідності з ст. 37.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.
Таким чином, станом на 23.08.2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» повинна сплатити позивачеві крім основної заборгованості суми, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 45 550,69 грн.
Також, відповідно до ст.ст. 536 та 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, а тому ПрАТ «УАСК АСКа» повинна сплатити втрати від інфляції за термін прострочки у сумі 5 443,56 грн. та 3% річних з простроченої суми у розмірі 6 000 грн.
Отже, сума повної заборгованості ПрАТ «УАСК АСКА» становить 200 000,00 + 45 000, 69 + 5 443,56 + 6 000,00 = 256 944,25 грн.
Також, ОСОБА_1 вказала, що внаслідок пошкодження її ТЗ, зі своєї сторони вона вчинила всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого не було здійснено відповідачем. Затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт ТЗ, порушення ним своїх зобов`язань за договором страхування, забрала у неї значну частину її робочого та вільного часу, спричинило їй душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто, вона постійно відлучається з робочого місця, мало часу проводить із сім`єю, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 10% від загальної шкоди 25 694 грн.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 200 000,00 грн., пеню за порушення строків виплати у розмірі 45 550,69 грн., втрати від інфляції у розмірі 5 443,56 грн., 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання в розмірі 6 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 25 694,69 грн., та судовий збір.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2020 року, прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Забезпечений транспортний засіб «Фольксваген пассат», д.н.з. НОМЕР_3 , страхова сума за договором 200 00,00 грн.
29.08.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримали повідомлення про ДТП Страхувальника ОСОБА_2 , яка трапилась 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
24.09.2019 року отримали повідомлення про ДТП від потерпілої особи ОСОБА_3 та 30.09.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
Підставою відмови страховиком у страховій виплаті є несвоєчасне повідомлення страхувальника про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розмірі збитків (ч. 5 ст. 991 ЦК).
Оскільки повідомлення про ДТП від Страхувальника ПрАТ «УАСК АСКА» отримали 29.08.2019 року, а ДТП трапилось 24.08.2019 року, ПрАТ «УАСК АСКА» направили до Страхувальника лист надати пояснення та підтвердження несвоєчасного повідомлення.
Проте лише 11.03.2020 року ПрАТ «КАС АСКА» отримали відповідь від Страхувальника ОСОБА_2 , що він був зайнятий та не мав змоги прибути до офісу.
Несвоєчасне письмове повідомлення Страховика у встановлений договором страхування строки є порушення умов договору страхування та обов`язків Страхувальника за цим договором, що є підставою для відмовити у виплаті страхового відшкодування.
З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Також, представник відповідача у поданому відзиві просив суд розглянути справу за відсутності представника страхової компанії та повідомити представника про результати розгляду даної справи.
09.06.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якого ОСОБА_1 просить задовольнити позов у повному обсязі.
15.06.2021 року на адресу від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких представник ТДВ «СК «Ю.Ес. Ай» Головащенко К.Г. просить розгляд справи проводити без участі представника ТДВ «СК «Ю.Ес. Ай».
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, 20.08.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. На задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 наполягає.
Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення в справі за відсутності учасників процесу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані учасникам процесу документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.
24.08.2019 року близько 07 години 00 хвилин в смт. Згурівка Київської області на перехресті вулиць Московська-Залізнична, водій ОСОБА_2 , рухаючись автомобілем «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій порушив вимоги п. 2.3. б), п. 16.11. ПДР України.
Згідно із постановою Згурівського районного суду Київської області від 12.09.2019 року, яка набрала законної сили 23.09.2019 року, дослідженої із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 340, 00 грн.
В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки обставини ДТП були зафіксовані органами Національної Поліції, а рішення по справі про адміністративне правопорушення було ухвалене судом, відповідно до норм Кодекса України про Адміністративні Правопорушення, а тому постанова Згурівського районного суду Київської області від 12.09.2019 року у справі № 365/487/19 є обов`язковою в частині обставин ДТП та винуватості особи для відповідача при врегулюванні страхової справи.
Згідно матеріалів справи, власником транспортного засобу «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач у справі ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, Страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.
29.08.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП Страхувальника ОСОБА_2 , яка трапилась 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
24.09.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримало повідомлення про ДТП від потерпілої особи ОСОБА_3 та 30.09.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
При цьому, суд зазначає, що сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395).
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця.
На замовлення ПрАТ «УАСК АСКА», ПП «Галавтоекспертиза» було проведено та складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ з коефіцієнтом фізичного зносу № 11С/10/19 від 26.10.2019 року, відповідно до якого встановлена вартість матеріального збитку, нанесеного в наслідок пошкодження автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 274 633,00 грн.
Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано за полісом АО/0290122 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».
24.09.2019 року позивач зверталася до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з заявою про виплату страхового відшкодування, за тим же самим ДТП.
За результатами розгляду її заяви, на підставі зібраних доказів щодо страхового випадку, ТДВ «СК.Ес.Ай», 28.05.2020 року здійснило на банківську карту позивача переказ грошових коштів по страхувальному акту в сумі 99 500,00 грн. та 8 720,57 грн. пені.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно п.п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно із п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом встановлено, що 29.08.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП Страхувальника ОСОБА_2 , яка трапилась 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
24.09.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримало повідомлення про ДТП від потерпілої особи ОСОБА_3 та 30.09.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 24.08.2019 року в смт. Згурівка.
Проте, страховик страхове відшкодування позивачу не виплатив, мотивуючи відмову пропуском строку звернення до страховика.
У запереченнях на позовну заяву відповідач стверджує, що повідомлення про ДТП від Страхувальника ПрАТ «УАСК АСКА» отримали 29.08.2019 року, а ДТП трапилось 24.08.2019 року. 24.09.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримало повідомлення про ДТП від потерпілої особи ОСОБА_3 та 30.09.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування. При цьому у відзиві вказано, що несвоєчасне письмове повідомлення страховика у встановлений договором страхування строки є порушенням умов договору страхування та обов`язків страхувальника за цим договором, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідач вважає, що у ПрАТ «УАСК АСКА» немає обов`язку щодо сплати страхового відшкодування.
Проте з даного приводу варто зазначити наступне:
Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу наведених норм спеціального Закону N 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону N 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі N 1961-IVне передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Суд констатує, що 29.08.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП Страхувальника ОСОБА_2 , яка трапилась 24.08.2019 року в смт. Згурівка. 24.09.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримало повідомлення про ДТП від потерпілої особи ОСОБА_3 та 30.09.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування.
При цьому до позовної заяви додано копії вищезазначених повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду Страхувальника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від висновків якої вважала за необхідне відступити колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IVщодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що обов`язок виплатити позивачеві страхове відшкодування у розмірі 200 000,00 грн., у відповідача виник протягом 30 робочих днів з моменту подачі заяви, тобто з 30.09.2009 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів в розмірі 200 000,00 грн. є обґрунтованим, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, адже виплата страхового відшкодування позивачу у заявленому нею розмірі не перевищуватиме розміру реальних збитків та ліміту відповідальності страховика.
Крім того, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України, кредитор має право вимагати стягнення основного боргу з врахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.
У відповідності з ст. 37.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.
Таким чином, станом на 23.08.2020 року ПрАТ «УАСК АСКА» повинна сплатити позивачеві крім основної заборгованості суми, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 45 550,69 грн.
Крім того, відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
У відповідності до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.
Відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплачувати проценти, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Позивачем у позові наведено розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, які не спростовані відповідачем.
Таким чином, відповідно до ст.ст. 536 та 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.
ПрАТ «УАСК АСКа» повинна сплатити позивачеві втрати від інфляції за термін прострочки у сумі 5 443,56 грн. та 3% річних з простроченої суми у розмірі 6 000 грн.
Отже, сума повної заборгованості ПрАТ «УАСК АСКА» становить 200 000,00 + 45 000, 69 + 5 443,56 + 6 000,00 = 256 944,25 грн.
З приводу стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10% від загальної суми шкоди, що становить 25 694,69 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, що містить постанова Пленуму Верховного Суду України, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 мотивувала тим, що внаслідок пошкодження її ТЗ, зі своєї сторони вона вчинила всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого не було здійснено відповідачем. Затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт ТЗ, порушення ним своїх зобов`язань за договором страхування, забрала у неї значну частину її робочого та вільного часу, спричинило їй душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто, вона постійно відлучається з робочого місця, мало часу проводить із сім`єю, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями.
Судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної виплати страхового відшкодування, позивач зазнала моральної шкоди, яка виразились у душевних переживаннях, у зв`язку із несвоєчасною виплатою, тривалістю очікування такої. У зв`язку з тим, що відповідачем первинно було безпідставно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, позивач була змушена вживати заходів для отримання відомостей, які не зобов`язана була подавати для захисту порушеного права, чим було порушено її звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду становить 1 000,00 грн., а тому зазначену суму відшкодування слід стягнути з відповідача в користь позивача.
На підставі наведеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним, та таким, що підлягає до задоволення ччастково.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).
У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.
Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходив з такого.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 289,73 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13,76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УАСК АСКА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
В решиі позову ОСОБА_4 відмовити.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя В.О. Макаров