Єдиний унікальний номер 235/1753/21
Номер провадження 22-ц/804/1910/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - судді Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» у цивільній справі № 235/1753/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями на рішення Краснорамійського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2021 року (суддя Назаренко Г.В.)
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 29.07.2015 року по 20.11.2017 року, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію.
9 грудня 2020 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереко-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.
Згідно довідки МСЕК, 30.12.2020 позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності з 24.12.2020 року, безстроково, встановлено третю групу інвалідності з 24.12.2020 року, безстроково, рекомендовані «Д» спостереження невролога, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні, корсет на п/крижовий відділ хребта.
Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача, шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 200 000 грн.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, будинок 1а, ) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками, 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятисот восьми) гривень. В іншій частині позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі відповідач ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» просили оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ПРАТ «ШУ «Покровське» мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно досліджено всі обставини справи та порушено норми матеріального права.

Посилається на статтю 141 ЦПК України та зазначає, що при розподілі судових витрат судом першої інстанції не вірно розраховано збір.

Звертає увагу, що позивач працевлаштувався вже маючи стаж роботи в підземних умовах, з них на підприємстві ПРАТ «ШУ «Покровське» ОСОБА_1 працював 2 роки 03 місяці 23 дні, тобто захворювання позивача розвинулося та отримало професійний характер не лише на підприємстві відповідача.

Посилається на статті 76, 81 ЦПК України та зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт завдання моральної шкоди з вини відповідача.

За період роботи позивача на підприємстві ОСОБА_1 не заявляв про порушення з боку відповідача умов його праці, тобто протиправних дій у відношенні до позивача, які б знаходились у причинному зв`язку з профзахворюванням відповідач не вчиняв.

Звертає увагу, що пунктом 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стосовно ОСОБА_2 від 09.12.2020 року у зв`язку з тривалою роботою в умовах шкідливих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, встановити є неможливим.

Посилається на частину 1 статті 1167 ЦК України, висновки Верховного Суду наведені у постанові від 12.09.2018 року у справі 335/11779/16-ц, та зазначає, що позивачем не доведено неправомірність дій відповідача, внаслідок чого було спричинено моральну шкоду, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання.

Зазначає, що інші суди Донецької області за одних і тих самих обставин ухвалюють рішення про відшкодування моральної шкоди у різних розмірах.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 17 листопада 2020 року № 39/1006 позивачу встановлено професійне захворювання хронічна попереко - крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.)- захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.21).

Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 9 грудня 2020 року, затвердженого 10 грудня 2020 року Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Г.Зуб, професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії (а.с.8-11).

За висновком МСЕК серія 12ААА № 092078 від 30.12.2020р. позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності з 24.12.2020р. безстроково, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування, корсет (а.с.16).

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ № 851889 від 30.12.2020р. позивачу первинно встановлено 3 група інвалідності за профзахворюванням з 30.12.2020 року безстроково, рекомендовано «Д» невролога (а.с.16).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ПРАТ «ШУ «Покровське» слід задовольнити частково.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги належне, завчасне повідомлення сторін у справі про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ( судових повісток ), колегія суддів апеляційного суду у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справу за апеляційною скаргою на рішення суду у відсутності її сторін, котрі не з`явилися до суду.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, врахувавши глибину фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров`я позивача, значну ступінь втрати професійної працездатності, з урахуванням вимог розумності та справедливості стягнув з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь позивача 45 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судовий збір на користь держави у розмірі 908 гривень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги відповідача, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах у ПРАТ "Шахтоуправління "Покровське" з 29.07.2015 року по 20.11.2017 року, звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.6-7).

Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 17 листопада 2020 року № 39/1006 позивачу встановлено професійне захворювання хронічна попереко-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.)- захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.21).

Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 9 грудня 2020 року, затвердженого 10 грудня 2020 року Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Г.Зуб, професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії (а.с.8-11).

За висновком МСЕК серія 12ААА № 092078 від 30.12.2020р. позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності з 24.12.2020р. безстроково, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування, корсет (а.с.16).

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ № 851889 від 30.12.2020р. позивачу первинно встановлено 3 група інвалідності за профзахворюванням з 30.12.2020 року безстроково, рекомендовано «Д» невролога (а.с.16).

Враховуючи ці обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні, що наявність травми, професійних захворювань та втрата у зв`язку з цим професійної працездатності завдає позивачу моральних страждань.

Посилання ПРАТ «ШУ «Покровське» на те, що вина підприємства відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві відсутня , оскільки позивач свідомо прийняв на себе ризики роботи та не скаржився на умови праці є безпідставними.

Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як роз`яснено в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок про відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що факт спричинення моральної шкоди доведено. Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності, визначної висновком МСЕК.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Доводи апеляційної скарги про відсутність висновку експертизи про підтвердження факту завдання моральної шкоди, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом здоров`я позивача правових висновків суду першої інстанції також не спростовують, оскільки наявність експертного висновку щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди для суду не є обов`язковим і оцінюється судом разом з іншими доказами та не має заздалегідь встановленого значення відповідно до вимог статтей 89,110 ЦПК України.

Посилання в апеляційний скарзі на те, що розмір моральної шкоди є непідтвердженим, не відповідає засадам розумності є необґрунтованими, оскільки з врахуванням положень частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що ушкодженням здоров`я йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), довідок МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, медичним висновком ЦЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні.

Судом враховуються також і ті обставини , що за станом здоров`я він тратив роботу, втрата працездатності позивачу встановлено безстроково, отже відновлення попереднього стану здоров`я вже неможливо.

Вказані позивачем обставини ПРАТ «ШУ «Покровське» належними та допустимими доказами у відповідності з вимогами статей 76-81 ЦПК України не спростовано.

Висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 12.09.2018 року у справі №335/11779/16-ц, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовує.

Апеляційний суд вважає, що розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 50000 гривень, визначений судом першої інстанції відповідає характеру та ступеню моральних страждань позивача, є розумним та справедливим у даному випадку.

Разом з тим, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірного розподілу судових витрат та стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 908 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову складає 200 000 гривень. (а. с. 3)

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже судовий збір, за подання до суду першої інстанції позову має розмір 2000 гривень, що розраховується за формулою: 200 000 грн. х 1%.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням висновків суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті спору, з якими погоджується апеляційний суд, з відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 460 гривень, що розраховано за формулою: 2000 гривень х 23% (розмір задоволених позовних вимог).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з ПРАТ «ШУ «Покровське» на користь Держави судовий збір у розмірі 460 гривень, в іншій частині оскаржуване рішення суду залишити без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ПРАТ «ШУ «Покровське» сплачено судовий збір у розмірі 1362 гривні.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги про залишення оскаржуваного рішення в частині вирішення спору по суті без змін, та зміну судового рішення в частині розподілу судових витрат, витрати ПРАТ «ШУ «Покровське» за подання апеляційної скарги компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 374, 3756, 377, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у розмірі 460 гривень 00 копійок.

В іншій частині оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: