У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 755/15399/19
Номер провадження 22-ц/824/12769/2021
Головуючий у суді першої інстанції Н.Є Арапіна
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
15 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за апеляційне оскарження судового рішення, клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду та перевіривши дотримання вимог статті 356 ЦПК України щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зокрема просить про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, без зазначення причин поважності пропуску такого строку та підстав для його поновлення. Також апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору суд зазначає наступне.

Так, згідно ч.1,ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належних до сплати судових витрат або звільнення від їх сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У матеріалах справи відсутні будь - які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю. Між тим, із матеріалів справи вбачається, що позивач сплачував судовий збір за подачу позову до суду та за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позову заявнику.

Отже, враховуючи те, що особи з певними групами інвалідності звільнені від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а суд вправі звільнити від такої сплати лише на підставі незадовільного майнового стану сторони, про що заявником не ставилося питання перед судом, тому у задоволенні клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору суд відмовляє.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За наведених обставин, особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 15 560,10 грн ((768,40+9605,00) х 150%) за наступними реквізитами: Отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0026010, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Документи, що підтверджують сплату суми судового збору, подати до суду апеляційної інстанції в оригіналі. Або податии документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року суд зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.06.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, повне рішення складено 01.07.2021 та вручено його копію позивачу 02.07.2021, що підтверджується розпискою (а.с.128). Апеляційну скаргу до суду направлено 02.08.2021, тобто у визначений п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України строк.

Зважаючи на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущено з поважних причин, апеляційний суд вважає за можливе його поновити та задовольняє клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановленим статтею 356 ЦПК України, а тому існують перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі.

Так, непогоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, яку виклав російською мовою.

Однак, апеляційна скарга, як форма звернення до суду, повинна відповідати встановленим законом вимогам. Дотримання вимог до форми апеляційної скарги повинно забезпечувати повне ознайомлення із її змістом, переліком учасників справи, установлення питань, які потребуватимуть вирішення в ході розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі. Копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали надсилаються особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008 (справа про мову судочинства) зазначено:

5.1. Конституція України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова (частина перша статті 10). Статус української мови як державної є складовою конституційного ладу держави нарівні з її територією, столицею, державними символами.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 (справа про застосування української мови) під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. До такої сфери належить діяльність органів судової влади.

Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.

Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

5.2. Відповідно до частини п`ятої статті 10 та пункту 4 частини першої статті 92 Конституції України порядок застосування мов визначається виключно законами України.

Отже, документи, які подаються суду та стосуються розгляду справи, мають бути викладені мовою судочинства, тобто українською. Особам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою України, забезпечено право користуватися рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Скаржник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог закону.

Такої ж позиції у застосуванні норм права притримується Верховний Суд (ухвала від 21 січня 2019 року у справі №761/42431/17).

За наведених обставин, апелянту необхідно усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Київського апеляційного суду апеляційної скарги у новій редакції, форма і зміст якої повинні відповідати вимогам ст.356 ЦПК України, викладеної українською мовою з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для усунення зазначених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 136, 354, 355, 356, 359, 360, 361 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року залишити без руху, надавши особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо у встановлений строк недоліки апеляційної скарги не буде усунуто, вона буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя