Провадження № 2/761/4735/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.,

позивача та її представника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача, його представника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 р. до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшов позов ОСОБА_1 (позивач) до ОСОБА_3 (відповідача), в якому позивач просила стягнути з відповідача компенсацію за відчужене спільне сумісне майно- автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , в розмірі 361569,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 24.11.2001 р. перебували у шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.06.2018 р. у справі №766/9196/17 розірвано.

Під час перебування у шлюбі за спільні кошти було придбано майно- автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , який 10.09.2010 р. був зареєстрований на відповідача.

В березні 2019 р. під час розгляду справи №766/12340/17 Херсонським міським судом Херсонської області позивач дізналась, що 22.11.2017 р. автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , був знятий з обліку для реалізації та 12.12.2017 р. був зареєстрований за ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний та реалізований відповідачем під час перебування у шлюбі, кошти, отриманні від реалізації автомобіля, були використані відповідачем не в інтересах сім`ї, згоди на продаж автомобіля позивач також не надавала.

Спірний автомобіль був відчужений відповідачем за 542354,00 грн. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_6 , яка перебуває на утриманні в позивача. За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2018 р. у справі №766/12100/17 з відповідача стягаються аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

ОСОБА_6 має проблеми зі здоров`ям, потребує регулярного лікування. Відповідач не приймає участі в лікуванні дитини. Крім цього, відповідач створює перешкоди в користуванні квартирами позивачу та дитині, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебували цивільні справи №766/6361/19 та №761/21596/19.

В зв`язку з цим позивач вважає, що частка власності у спільному майні- автомобілі «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , має бути збільшена з 1/2 на 2/3, а 2/3 вартості відчуженого автомобіля складає 361569,33 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов представник відповідача не заперечує щодо стягнення на користь позивача 156975,90 грн в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 . Зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний та відчужений під час перебування у шлюбі з позивачем, вартість вказаного автомобіля на моменту продажу становила 313951,80 грн. Сторона відповідача заперечує щодо збільшення частки у власності з 1/2 до 2/3, оскільки відповідач приймає участь у вихованні дитини, сплачує аліменти на утримання останньої.

У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу, що в договорах комісії та купівлі- продажу сторони визначили ціну спірного автомобіля в розмірі 542354,00 грн. Вказаний дохід відображений також в Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків ДФС. Вважає збільшення части у власності до 2/3 щодо відчужуваного автомобіля обґрунтованою.

В запереченні відповідач вважає належним доказом висновок експерта судової авто товарознавчої експертизи щодо вартості спірного автомобіля в розмірі 313951,80 грн. Заперечує щодо твердження позивача про ухилення від утримання дитини, заборгованість за аліментами відсутня.

Ухвалою судді від 11.01.2021 р. призначено підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації.

Ухвалою суду від 29.03.2021 р. витребувано у Територіальному сервісному центрі №6541 Регіональному сервісному центрі в Херсонській області МВС України документи, які були підставою для зняття автомобіля марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 з реєстрації з ОСОБА_3 та його реєстрацію на ОСОБА_5 , у тому числі: доручення ОСОБА_3 від 05.10.2017 року серії НМТ №236500, оформлене приватним нотаріусом Довгань Оксаною Іванівною, на ім`я ОСОБА_5 ; договір від 12.12.2017 року № 7242/17/001812, укладений у суб`єкта господарювання ФОП « ОСОБА_7 »; у суб`єкта господарювання ФОП « ОСОБА_7 » код ЄДРПОУ НОМЕР_3 відомості, та документальне підтвердження перерахування, нарахування, та/або виплати ОСОБА_3 код платника податків НОМЕР_4 , грошових коштів від продажу автомобіля марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 31.05.2021 р. клопотання представника відповідача від 31.05.2021 року про заміну заходу забезпечення позову, застосованого згідно ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за відчужене спільне майно подружжя, - залишено без задоволення.

Протокольною ухвалою суду від 19.08.2021 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі.

Враховуючи те, що дата судовому засідання була погоджена з відповідачем та його представником, які були присутні на судовому засіданні, призначеному на 19.08.2021 р., беручи до уваги те, що справа перебуває в провадженні судді Осаулова А.А. з 11.01.2021 р., позиція сторони відповідача висловлена в відзиві на позов та запереченні, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача. Судом враховано, що за клопотанням представника відповідача за ухвалою судді від 03.09.2021 р. було призначено вказане судове засідання в режимі відеоконференції, але вказаною можливістю сторона відповідача не скористалась.

При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони з 24.11.2001 р. перебували у шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.06.2018 р. у справі №766/9196/17 розірвано. (а.с. 24-26 т.1)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 10.09.2010 р. автомобіль марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с. 27 т.1)

Згідно відповіді Головного сервісного центру від 25.03.2019 р. №31/243аз автомобіль марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , з 10.09.2010 р. по 22.11.2017 р. буде зареєстровано за ОСОБА_3 , 22.11.2017 р. вказаний транспортний засіб знято з обліку для реалізації за дорученням від 05.10.2017 р., 12.12.2017 р. автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору, укладеного у суб`єкта ФОП ОСОБА_7 від 12.12.2017 р. №7242/17/001812. (а.с.34 т.1)

За договором комісії №724217/001821 від 12.12.2017 р., укладеним між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , комісіонер зобов`язується за дорученням клієнта за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме: 542354,00 грн. Згідно п. 1.2 належним виконанням комісіонером своїх обов`язків за цим договором вважається вчинення комісіонером правочину (укладення договору купівлі-продажу із покупцем) щодо продажу транспортного засобу в порядку та на умовах, визначених договором. (а.с. 189-190 т.1)

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між ФОП ОСОБА_7 , який є комісіонером на підставі договору комісії від 12.12.2017 р., та ОСОБА_5 продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки AUDI, модель Q7, 2007 року випуску, VIN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється псля повної оплати вартості майна в момент підписання договору (а. 2.1). За домовленість сторін ціна транспортного засобу складає 542354,00 грн. (а.с. 186-187)

На а.с. 188 т.1- акт огляду реалізованого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 334/4220/18 (провадження № 61-19010св20), від 07 липня 2021 року у справі № 760/18983/16 (провадження № 61-16673св20).

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторони придбали майно- автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , який 10.09.2010 р. був зареєстрований на відповідача ОСОБА_3 .

Відповідач не спростував презумпцію спільності права власності на вказане майно, не надав належних доказів про те, що майно, яке є предметом спору, придбане за його власні кошти. У відзиві на позов відповідач також не заперечує щодо належності вказаного автомобіля на праві спільної сумісної власності обох сторін, фактично не погоджується лише з розміром компенсації за відчуження вказаного автомобіля.

Ст. 65 ч.1 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 369 ч.1, 2 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Судами встановлено, що автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , був проданий ОСОБА_5 та зареєстрований за останнім 12.12.2017 р., тобто під час перебування сторін у шлюбі.

Доказів надання ОСОБА_1 згоди на відчуження автомобіля матеріали справи не містять.

Беручи до уваги те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості частини спірного транспортного засобу.

Щодо підстав збільшення частки у власності щодо автомобіля «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , з 1/2 до 2/3 варто зазначити наступне.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини другої статті 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріальне забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок, передбачений статтями 13, 81, 89 ЦПК України щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі №456/828/17.

Як на підстави збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя щодо автомобіля сторонам позивача посилається на те, що відповідач після припинення шлюбних стосунків ухилився від участі в утриманні дитини, створює перешкоди в користуванні квартирами позивачу та дитині, дитина має проблеми зі здоров`ям.

Між тим, стороною позивача не доведено обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, щодо збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Так, судом встановлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21 т.1)

За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2018 р. з урахування постанови Херсонського апеляційного суду від 04.18.2018 р. у справі №766/12100/17 з відповідача стягаються на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частки його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. (а.с. 42-52 т.1)

Згідно довідки АТ «Сбербанк» №223 від 22.06.2021 р. з квітня 2019 р. по травень 2021 р. відраховано з доходів ОСОБА_3 155292,19 грн аліментів.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.01.2021 р. заборгованість у ОСОБА_3 відсутня.

Зважаючи на відсутність заборгованості у ОСОБА_3 щодо сплати аліментів, враховуючи розмір аліментів, які стягнуті на користь ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

При цьому, обставин того, що розмір аліментів, які одержує позивач, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини судом не встановлено та позивачем не доведено.

Обставини погішення стану здоров`я дитини можуть враховуватись при розгляді інших судовий справ щодо стягнення аліментів, збільшення їх розміру або стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Інших обставин, що мають істотне значення для збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя, судом не встановлено.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Встановлено, що за домовленістю сторін за договором купівлі-продажу від 12.12.2017 р. та договором комісії від 12.12.2017 р. ціна автомобіля марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , був проданий ОСОБА_5 , становить 542354,00 грн.

При цьому, саме вказана сума - 542354,00 грн відображена в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України як дохід ОСОБА_3 за продаж (обмін) рухомого майна. (а.с. 41 т.1)

Посилання сторони відповідача на висновок експерта №ВС-20 від 09.06.2021 р. як на підставу врахування ринкової вартості автомобіля марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , в розмірі 313951,80 грн, суд не приймає до уваги, оскільки договори купівлі-продажу та комісії від 12.12.2017 р. недійсними не визнавались, ціна автомобіля сторонами погоджена.

Крім цього, висновком експерта №ВС-20 було визначено ринкову вартість автомобіля станом на час проведення експертизи - 09.06.2021 р., а автомобіль було відчужено 12.12.2017 р.

Також , у висновку експерта не дотримано вимоги ст. 106 ч. 5 ЦПК України, за якою у висновку експерта зазначається, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів компенсації частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі - 271 177 грн. 00 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути кошти судового збору в сумі - 2711 грн. 77 коп.

Керуючись ст.ст. 60, 64, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 106, 110, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти компенсації частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі - 271 177 грн. 00 коп. та кошти судового збору в сумі - 2711 грн. 77 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення компенсації, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 08.10.2021

Суддя: Осаулов Андрій Анатолійович