Дата документу 26.08.2021
Справа № 937/3851/20
Провадження № 2-др/937287/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Драгун В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
05 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кисіль В.І. до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності, вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, в судове засідання призначене на 09 червня 2021 року відповідач не з`явився, надав суду заяву про відкладення судового засідання через знаходження його на амбулаторному лікуванні з 07 червня 2021 року по 11 червня 2021 року. Крім того, в. в судове засідання призначене на 19 липня 2021 року відповідач не з`явився, надав суду заяву про відкладення судового засідання через гіпертонічний криз. Проте, відповідач не надав на підтвердження свого стану здоров`я медичних документів.
Судове засідання було відкладено на 26 серпня 2021 року.
Вирішуючи питання про можливість ухвалення додаткового рішення за відсутності відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно ч.10, ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Як зазначає ч.1, 3, ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Як наголошує ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 втретє не з`явився до суду, при цьому був повідомлений судом про розгляд справи належним чином, з заявами до суду про заперечення або визнання позовних вимог та розгляд заяви по суті за його відсутність не звертався, враховуючи розумний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, що включає термін не більше 10 днів, а заява в провадженні суду перебуває понад 6 місяців, що свідчить про зловживання відповідачем процесуальними правами, тому суд вважає необхідним ухвали додаткове рішення за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення з наступних підстав.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, задоволено; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу, згідно розписки від 03 жовтня 2016 року у розмірі 3500 доларів США, що еквівалентно 94 039 грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 940 грн. 40 коп.

05 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та просить стягнути з відповідача на користь позивача правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем ОСОБА_1 надано письмові докази щодо понесених витрат: довіреність від 11.05.2021, якою уповноважено адвоката Кисіль В.І. представляти інтереси та вести від імені ОСОБА_1 справи, ордер на надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг до договору № 01/06/20 від 01.06.2020 про представництво клієнта від 04.03.2021: представництво клієнта 21.08.2020, 25.11.2020, 23.12.2020, 18.01.2021, 02.03.2021 загальною кількістю 6 годин на суму 3000 грн.; складання позовної заяви 4 години 2000 грн., квитанцію про сплату адвокатських послуг на суму 5000 грн.

У відповідності зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідо до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

За п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, суд прийшов до висновку, що розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом даної справи та надав докази на їх підтвердження протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

А тому суд прийшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі № 937/3851/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ