Справа № 766/6296/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «УкрСиббанк» 12.04.2017 року звернулося до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 29.04.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 68000,00 дол.США, шляхом видачі коштів через касу банку, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплачувати проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 815,00 дол.США, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному розмірі не пізніше 27.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1 кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику, і ще не повернута останнім у власність банку (п.1.3 кредитного договору). Згідно п.8.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань (термінів повернення кредиту та/або процентів) ОСОБА_1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору була прийнята: порука ОСОБА_4 згідно договору поруки від 29.04.2008 року, порука ОСОБА_3 згідно договору поруки від 29.04.2008 року. Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взятті на себе договірні зобов`язання. Позивач направив відповідачам вимоги від 26.01.2017 року про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 05.04.2017 року заборгованість за кредитним договором №0 від 29.04.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 65812,52 дол.США та пені у розмірі 19674,27 грн., з яких: 59088,27 дол.США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1580,97 дол.США за строк з 28.07.2016 року по 05.04.2017 року; 6724,25 дол.США заборгованість за процентами за строк з 28.06.2016 року по 28.03.2017 року; 3691,16 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.08.2016 року по 05.04.2017 року; 15983,11 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.08.2016 року по 05.04.2017 року. У зв`язку з викладеним, представник позивач просить стягнути на свою корить заборгованість за кредитним договором №0 від 29.04.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 65812,52 дол.США та пені у розмірі 19674,27 грн. з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , з ОСОБА_3 в солідарному порядку з ОСОБА_1 . Стягнути на користь позивача з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 27066,61 грн., а саме в рівних частинах з кожного по 9022,20 грн.

Ухвалою суду від 09.06.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

04.06.2018 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідач не згодний з позовними вимогами, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. 29.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 68000 дол.США зі сплатою 13,50% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 27.04.2029 року. Під час укладення вказаного договору ПАТ «УкрСиббанк» не дотримав та грубо порушив встановлені законами вимоги, які є необхідними для даного виду договорів, а саме: не виконав вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу всіх умов кредитування, орієнтованої сукупної вартості кредиту, інформації щодо варіантів повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Крім того, під час укладення договору банк фактично приховав значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту. В порушення вимог відповідач не був повідомлений про валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором. Під час укладання договору відповідачу не було відомо, що ануїтичний платіж в сумі 815 дол.США йде здебільшого на погашення відсотків за користування і лише 50-55 дол.США з нього йде на погашення заборгованості по кредиту. Будь-якої інформації про існування інших систем кредитування відповідач від позивача не отримував. Все це призвело до того, що не володіючи повною інформацією по кредиту, відповідач уклав договір про надання споживчого кредиту, на таких умовах, які є несправедливими та порушують права відповідача як споживача. Надані позивачем розрахунки суми грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача, також є необґрунтованими та помилковими. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за кредитним договором, наданої до суду позивачем, з ОСОБА_1 стягувались проценти за користування кредитом за один й той самий період двічі, у тому числі й у подвійному розмірі, що суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, в договорі відсутнє визначення чіткої дати, в яку необхідно було здійснювати щомісячний платіж, що призвело до збільшення розміру заборгованості на нарахування пені. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що умови договору про надання споживчого кредиту не є справедливими та таким, що порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а надані розрахунки є помилковими.

04.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідач з позовними вимогами не згодна, вважає надані позивачем розрахунки суми грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача, як з поручителя, необґрунтованими, а позовні вимоги неправомірними, та такими, що не піддягають задоволенню в повному обсязі. Так, 29.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 68000 дол.США зі сплатою 13,50% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 27.04.2029 року. На забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки від 29.04.2008 року. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до умов договору, погашення кредиту повинно відбуватись щомісяця, згідно «графіку платежів», визначення сукупної вартості кредиту, який є додатком №1 до договору. Згідно з довідкою розрахунком заборгованості за кредитом на 05.04.2017 року за кредитним договором, останній платіж був зроблений ОСОБА_1 30.05.2016 року, а відповідно до довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, платіж на погашення відсотків був зроблений 29.06.2016 року. З позовними вимогами до ОСОБА_2 позивач звернувся в квітні 2017 року, відтак, позивач вправі вимагати з відповідача ОСОБА_2 , як поручителя, відшкодування заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом, починаючи з жовтня 2016 року, а щодо грошових щомісячних зобов`язань, які виникли поза межами 6 місячного строку, тобто до жовтня 2016 року порука є припиненою. Відтак і розрахунок сум є помилковим, оскільки включає вимоги про стягнення заборгованості за договором поруки відносно тих платежів, за якими порука вже є припиненою. Тому позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволені з підстав, викладених у відзиві. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. В останнє судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 29.04.2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 68000,00 дол.США, шляхом видачі коштів через касу банку, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплачувати проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 815,00 дол.США, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному розмірі не пізніше 27.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1 кредитного договору).

За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору.

Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику, і ще не повернута останнім у власність банку (п.1.3 кредитного договору).

Згідно п.8.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань (термінів повернення кредиту та/або процентів) ОСОБА_1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата процентів та пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору була прийнята: порука ОСОБА_4 згідно договору поруки від 29.04.2008 року, порука ОСОБА_3 згідно договору поруки від 29.04.2008 року.

Пунктами 3.1. зазначених договорів поруки передбачено, що вони діють до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

Згідно з п.1.4 зазначених договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Пунктом 3.1 зазначених договорів поруки зазначено, що вони діють до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взятті на себе договірні зобов`язання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 26.01.2017 року про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули.

Станом на 05.04.2017 року заборгованість за кредитним договором №0 від 29.04.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 65812,52 дол.США та пені у розмірі 19674,27 грн., з яких: 59088,27 дол.США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1580,97 дол.США за строк з 28.07.2016 року по 05.04.2017 року; 6724,25 дол.США заборгованість за процентами за строк з 28.06.2016 року по 28.03.2017 року; 3691,16 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 17.08.2016 року по 05.04.2017 року; 15983,11 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 17.08.2016 року по 05.04.2017 року.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону.

У відповідності до положень ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше ч.4 ст.559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст.251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч.2 ст.252 ЦК України).

Отже, умова договорів поруки про їхню дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором комісії, не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому ч.4 ст.559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)).

Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 61)).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 202/781/14-ц.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 здійснив останній платіж 30.05.2016 року, черговий платіж мав оплатити 29.06.2016 року.

З вимогою до поручителя позивач мав звернутися впродовж шести місяців з дати, визначеної для погашення кожного чергового платежу, однак з письмовою вимогою до відповідачів про усунення порушення за зобов`язанням звернувся 26.01.2017 року, а з позовом звернувся лише 13.04.2017 року, тобто після спливу шести місяців від настання строку виконання зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає, що порука ОСОБА_2 , ОСОБА_3 припинена, оскільки з вимогою до поручителя позивач не звернувся впродовж шести місяців з дати, визначеної для погашення чергового платежу.

Доводи відповідача ОСОБА_1 щодо недостовірності всіх умов договору, відсутності дати щомісячних платежів та неправомірності наданого позивачем розрахунку, суд до уваги не приймає як такі, що спростовані матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 цього Кодексу).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст.207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Аналізуючи приписи параграфу 2 глави 71 ЦК України кредитний договір за своєю природою є консенсуальним договором, а відтак вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору та оформляється шляхом його підписання.

Оглядом спірного кредитного договору встановлено, що останній є підписаним сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов.

Розмір зазначеної заборгованості підтверджується наданим стороною позивача розрахунком, який стороною відповідача не спростований, а відтак приймається судом до уваги.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 7 статті 81 ЦКП України імперативно встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_1 підлягає 27066,61 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 554, 559, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 29.04.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 65812,52 дол.США та пені у розмірі 19674,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 27066,61 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан