Справа № 2-7197/11
Провадження № 6/643/81/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

при секретарі Постульзі О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання Головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Габрієлової про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності, у якому просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вимоги подання мотивовано тим, що на виконанні державного виконавця знаходиться зведене виконавче провадження №50372911 з примусового виконання виконавчого листа №2-16897/11 від 09.06.2011 року виданого Московським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 537208,66 грн. та №2-7197/11 від 08.11.2012р. виданого Московським районним судом міста Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 50445,90 грн. та 504,50 грн. Державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутні кошти та цінності на які можливо звернути стягнення.

Згідно відповіді департаменту містобудування, архітектури та генерального плану встановлено, що станом на 31.12.2012 року боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши подання державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні державного виконавця знаходиться зведене виконавче провадження №50372911 з примусового виконання виконавчого листа №2-16897/11 від 09.06.2011 року виданого Московським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 537208,66 грн. та №2-7197/11 від 08.11.2012р. виданого Московським районним судом міста Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 50445,90 грн. та 504,50 грн.

Державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та здійснення примусового виконання виконавчих документів направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, КП «ХМБТІ».

Відповідно до наданих відповідей установ, до яких вчинялися запити та направлялися вимоги про надання інформації, встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу, рахунки у банківських установах; транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Як вбачається з інформаційної довідки КП «Жилкомсервіс» від 22.03.2016 року місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 13 листопада 1985 року.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1998 року № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , без визначення часток. Станом на 31.12.2012 року власники квартири не змінились, що підтверджено повідомленням КП "Харківське міське БТІ" від 21.03.2017 року.

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно зі ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між боржником та заінтересованою особою були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, при примусовому виконанні судового рішення, грошових коштів які б були виявлені для погашення заборгованості та майна у нього не має. Отже, наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на боржника.

Судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про "Виконавче провадження" передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло чи на інше майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що частка боржника та заінтересованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., складає по 1/5 частки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 353-355, 443 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у розмірі 1/5 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Єрмак